ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
12.06.2023 року м.Дніпро Справа № 908/2239/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),
суддів: Березкіна О.В., Іванова О.Г.
секретар судового засідання: Ліпинський М.О.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.12.2022 у справі № 908/2239/22 (суддя Азізбекян Т.А.)
про стягнення 9305801,40 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.12.2022 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь Приватного підприємства «Енхол» суму 3% річних 1 198 582, 09грн., суму інфляційних втрат - 8 107 219, 31грн., суму витрат на оплату судового збору - 139 587,02грн., суму витрат на професійну правничу допомогу 20 000,00грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.05.2023 рішення господарського суду Запорізької області від 20.12.2022 залишено без змін.

За розпорядженням керівника апарату суду від 12.06.2023, у зв"язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О. відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №908/2239/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Антонік С.Г., (доповідач), судді - Березкіна О.В., Іванов О.Г.

Водночас, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про правомірність стягнення господарським судом з відповідача на користь позивача суму витрат на професійну правничу допомогу 20 000,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач заперечував проти стягнення з нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 20000,00грн. та в судовому засіданні надавав пояснення щодо цього питання і просив скасувати рішення і відмовити позивачу в стягненні витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( частина 3 статті 126 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись з позовною заявою, вказав, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00грн.

Водночас, позивачем ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи не надано в матеріали справи жодних доказів укладання договору про надання професійної правничої допомоги та надання такої допомоги, а також понесених витрат.

Відтак господарський суд, задовольняючи вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, не дослідив обставин укладання договору про правову допомогу та за відсутності в матеріалах справи доказів надання такої допомоги безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача такі витрати.

У цьому зв`язку, колегія суддів вважає, що в задоволені вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00 слід відмовити. Рішення господарського суду Запорізької області від 20.12.2022 у справі №908/2239/22 в частині задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу належить скасувати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Запорізької області від 20.12.2022 у справі № 908/2239/22 скасувати частково в частині стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь Приватного підприємства «Енхол» витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00грн.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні вимог про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь Приватного підприємства «Енхол» витрат на правничу допомогу.

В іншій частині рішення господарського су Запорізької області від 20.12.2022 у справі № 908/2239/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.06.2023р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов