УХВАЛА

м. Київ

06.06.2023Справа № 910/8568/23

Суддя Господарського суду міста Києва Гулевець О.В., розглянувши

заяву Компанії «Маліеро Лімітед»

про застосування заходів забезпечення позову

у справі за позовом Компанії «Маліеро Лімітед»

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

без повідомлення (виклику) учасників процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія «Маліеро Лімітед» звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 4178/5 від 30.09.2022 «Про задоволення скарги» в частині пункту 2 резолютивної частини зазначеного Наказу: «Скасувати рішення від 12.08.2022 № 64484539, від 31.08.2022 № 64646019, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем»;

- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів №47587265, внесених на підставі рішень від 12.08.2022 № 64484539; від № 64646019, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського округу Щелковим Денисом Михайловичем.

31.05.2023 через загальний відділ діловодства суду від Компанії «Маліеро Лімітед» надійшла заява про застосування у справі заходів забезпечення позову.

02.06.2023 через загальний відділ діловодства суду від Компанії «Маліеро Лімітед» надійшла заява про уточнення до заяви про застосування заходів забезпечення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у задоволенні заяви Компанії «Маліеро Лімітед» про забезпечення позову відмовлено.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.06.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі №910/8568/23 на 27.06.2023.

06.06.2023 через загальний відділ діловодства суду від Компанії «Маліеро Лімітед» надійшла заява про застосування заходів забезпечення позовних вимог, у якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1. Накладення арешту із забороною розпорядження на об`єкти нерухомого майна, що на праві власності належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- реконструкцію олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії, тощо) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- земельну ділянку, кадастровий номер: :04:048:0005, площею 3,7276 га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -248.

2. Заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстратором прав на нерухоме майно: державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим акредитованим суб`єктам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольських міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях), окрім Міністерства юстиції України, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на вказане нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Компанії «Маліеро Лімітед» про забезпечення позову суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви заявника, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Пунктом 2 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Отже, у відповідності до господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У своїй заяві про забезпечення позову заявник просить суд:

1. Накласти арешт із забороною розпорядження на об`єкти нерухомого майна, що на праві власності належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- реконструкцію олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії, тощо) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- земельну ділянку, кадастровий номер: :04:048:0005, площею 3,7276 га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -248.

2. Заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстратором прав на нерухоме майно: державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим акредитованим суб`єктам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольських міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях), окрім Міністерства юстиції України, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на вказане нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на безпідставність та незаконність прийняття оскаржуваного наказу Міністерством юстиції України № 4178/5 від 30.09.2022 «Про задоволення скарги» (щодо якого позивачем заявлено вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного наказу), що призвело до вибуття з власності Компанії «Маліеро Лімітед» нерухомого майна, а саме: реконструкції олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії, тощо), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060; земельної ділянки за кадастровим номером: :04:048:0005, площею 3,7276 га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -248.

Заявник зазначає, що 24.02.2021 між ОСОБА_1 та Компанією «Маліеро Лімітед» було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ», відповідно до якого продавець зобов`язувався продати, а покупець зав`язувався придбати частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ» у розмірі 100% номінальною вартістю 120 662 272, 00 гривень за 280 млн. гривень.

24.02.2021 між Компанією «Маліеро Лімітед» (іпотекодержатель), Товариством з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ» (іпотекодавець, майновий поручитель) та ОСОБА_1 (боржник) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С. та зареєстрований в реєстрі за №164, відповідно до якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання боржника, передає в іпотеку, а іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, що належать іпотекодавцю на праві власності.

Як встановлено судом, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем були прийняті рішення 12.08.2022 № 64484539, від 31.08.2022 № 64646019 про реєстрацію права власності за Компанією «Маліеро Лімітед» на:

- реконструкцію олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії, тощо) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 248;

- земельну ділянку, кадастровий номер: :04:048:0005, площею 3,7276 га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -248.

В подальшому заявнику стало відомо, що у Державному реєстрі нерухомості відсутні записи про державну реєстрацію іпотеки та обтяження вказаного вище іпотечного нерухомого майна.

Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено, що відбулось укладення договору купівлі-продажу, зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк О.Б. 29.12.2022 за номером: 343, яким на користь ОСОБА_1 відчужено реконструкцію олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії, тощо), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

Матеріалами справи підтверджено, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на: реконструкцію олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії, тощо), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060; земельну ділянку за кадастровим номером: :04:048:0005, площею (га): 3.7276, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1557803:48248.

Заявник посилається на те, що діями ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТ УМБ», державних та приватних реєстраторів вказане вище нерухоме майно виведено з статутного капіталу ТОВ «РЕНТ УМБ», чим фактично позбавлено позивача права розраховувати на отримання того, відносно чого був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНТ УМБ» від 24.02.2021.

Також, за доводами заявника, оскільки наказ Міністерства юстиції України № 4178/5 від 30.09.2022 «Про задоволення скарги» у відповідній його частині оскаржується, як і оскаржуються наслідки спричинені прийняттям цього наказу, враховуючи, що ОСОБА_1 вже вчинялись дії по виведенню спірного майна з статутного капіталу ТОВ «РЕНТ УМБ», заявник переконаний, що ОСОБА_1 з метою продовження уникнення виконання своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу від 24.02.2021 продовжуватиме вчиняти дії щодо перепродажу нерухомого майна третім особам.

Наведені вище обставини, на думку заявника вказують на те, що у разі прийняття судом рішення про задоволення позову, до моменту набрання ним законної сили можуть виникнути обставини, які зроблять неможливим поновлення прав та інтересів позивача.

Суд зазначає, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заява про забезпечення позову, є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову, необхідного для забезпечення ефективного захисту.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з обраними заявником заходами забезпечення позову.

Надавши оцінку обґрунтованості доводів заявника, врахувавши наведені вище обставини, а також предмет позову та докази, надані в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Судом враховано, що спірне нерухоме майно належало на праві власності Компанії «Маліеро Лімітед», про що 12.08.2022 в Державному реєстрі були вчинені відповідні записи.

Однак, оспорюваним наказом Міністерства юстиції України № 4178/5 від 30.09.2022 було скасовано реєстраційні дії щодо реєстрації прав власності за Компанією «Маліеро Лімітед» на спірне нерухоме майно.

Також, судом враховано, що ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНТ УМБ» вчинялись дії щодо виведення спірного нерухомого майна з статутного капіталу ТОВ «РЕНТ УМБ».

Таким чином, наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що станом на сьогоднішній день відповідне право власності на спірне майно зареєстровано саме за ОСОБА_1 , що свідчить про наявність в останнього права щодо розпорядження спірним майном, а отже і можливість відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб.

Отже, захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду заявник не зможе, що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення його порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд зазначає, що відчуження спірного нерухомого майна та внесення відповідних змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо особи власника призведе до неефективності обраного заявником способу судового захисту.

Наведене підтверджує наявність обґрунтованих підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.

Враховуючи наведені вище обставини суд дійшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позовних вимог щодо заборони здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження спірного майна, може значно ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, вжиття таких заходів є адекватним змісту порушеного права, на відновлення якого поданий позов.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити у поданій заяві, стосуються нерухомого майна щодо якого позивачем заявлені вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України та зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити дії щодо поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів, внесених на підставі рішень від 12.08.2022 № 64484539; від № 64646019, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського округу Щелковим Денисом Михайловичем, а отже відповідають предмету позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

Пунктом 2 частини 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для відмови державним реєстратором у проведенні реєстраційних дій є судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій.

За таких обставин адекватним та ефективним способом забезпечення позову та таким, що відповідає меті вжиття заходів щодо забезпечення позову є заборона всім суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстратором прав на нерухоме майно: державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим акредитованим суб`єктам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольських міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях), окрім Міністерства юстиції України, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на спірне нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 .

Крім того, слід зазначити, що вимоги, викладені в прохальній частині заяви повинні бути зрозумілими, чіткими та конкретизованими. При цьому, має бути необхідний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що права заявника можуть бути захищені за допомогою вжиття заходів забезпечення позову, які є співрозмірними з заявленими позивачем позовними вимогами, а саме шляхом: заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстратором прав на нерухоме майно: державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим акредитованим суб`єктам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольських міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях), окрім Міністерства юстиції України, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме на:

- реконструкцію олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії, тощо) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- земельну ділянку, кадастровий номер: :04:048:0005, площею 3,7276 га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -248.

Таким чином, визначені заявником заходи забезпечення позову гарантуватимуть виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, та гарантуватимуть ефективний захист оспорюваних прав та інтересів заявника, Компанії «Маліеро Лімітед», за захистом яких позивач звернувся до суду.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною розпорядження на спірні об`єкти нерухомого майна, що на праві власності належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то заява в цій частині не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як зазначено судом вище, приписами ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачу.

Під арештом майна розуміється накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Однак, вимоги заявника про накладення арешту на спірне нерухоме майно є неспівмірним із заявленими у справі позовними вимогами, оскільки позивач звернувся до суду за захистом порушених прав і інтересів з вимогами до Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України та зобов`язання Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів, у зв`язку із чим суд залишає без задоволення заяву забезпечення позову у частині накладенням арешту на спірне нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 .

За таких обставин, заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Одним із завдань господарського судочинства у відповідності до вимог статті 2 Господарського процесуального кодексу України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, у даному випадку, за висновками суду, застосування обраних заявником заходів забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання.

Разом з тим, за змістом норм Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд зазначає, що вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав заявника на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду та навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що права заявника можуть бути захищені за допомогою вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна.

Окрім того, забезпечення позову лише обмежує право розпорядження цим нерухомим майном, а тому обрані заходи забезпечення позову жодним чином не будуть порушувати збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Отже, зазначені заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій є розумним, адекватним та ефективним способом забезпечення позову та відповідають меті вжиття заходів щодо забезпечення позову, якою є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів заявника, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

З огляду на обґрунтування наведені заявником, оскільки обрані заходи до забезпечення позову відповідають предмету позову, що заявлений у даній справі, і в подальшому можуть забезпечити фактичне виконання судового рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі шляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстратором прав на нерухоме майно: державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим акредитованим суб`єктам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольських міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях), окрім Міністерства юстиції України, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме:

- реконструкцію олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії, тощо) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- земельну ділянку, кадастровий номер: :04:048:0005, площею 3,7276 га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -248.

За таких обставин, заява позивача Компанії «Маліеро Лімітед» про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 138, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Компанії «Маліеро Лімітед» про застосування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

2. З метою забезпечення позову вжити наступні заходи забезпечення позову:

заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстратором прав на нерухоме майно: державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим акредитованим суб`єктам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольських міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях), окрім Міністерства юстиції України, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а саме на:

- реконструкцію олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії, тощо) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- земельну ділянку, кадастровий номер: :04:048:0005, площею 3,7276 га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -248.

Стягувач: Компанія «Маліеро Лімітед» (вулиця Еолу, 4, 3020, Лімасол, Кіпр, ідентифікаційний код НЕ408472);

Боржник: Міністерство юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13, ідентифікаційний код 00015622).

Ухвала набрала законної сили 06.06.2023 та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення вказаної ухвали до виконання - протягом трьох років з наступного дня після набрання цією ухвалою законної сили, тобто по 06.06.2026.

Дата підписання ухвали: 06.06.2023.

Суддя О.В. Гулевець