СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Харків Справа № Б-39/02-09 (922/3286/21)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Склярук О.І.

при секретарі Євтушенко Є.В.

за участю:

позивача -не з`явився;

1-го відповідача - Саутенко С.О., посвідчення від 20.02.2013 року №216;

2-го відповідача - не з`явився;

3-го відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 (вх. №490Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2021 року у справі №Б-39/02-09 (922/3286/21), ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (головуючий суддя Шатерніков М.І., суддя Яризько В.О., суддя Міньковський С.В.), повний текст якого складено 23.12.2021 року

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Ізюм

до 1. Відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенко Сергія Олеговича, м. Харків

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвес", м. Київ

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Універсальна Біржа", м. Полтава

про визнання недійсним результатів аукціону,

поданої в межах справи № Б-39/02-09 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод"

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.12.2021 року у справі №Б-39/02-09 (922/3286/21) у задоволенні позову Фізичної особи ОСОБА_1 - відмовлено повністю.

Фізична особа ОСОБА_1 з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2021 року у справі та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Постановою Верховного Суду від 27.02.2020 року у справі №Б-39/02-09 було скасовано постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 року та ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора Саутенка С.О. від 08.04.2016 року в частині визнання недійсним ордеру на житлове приміщення - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Отже, ордер на житлове приміщення - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відновив свою чинність на підставі постанови Верховного Суду від 27.02.2020 року у справі №Б-39/02-09.

Оскільки при відкритті апеляційного провадження дія ухвали господарського суду Харківської області від 21.02.2016 року у справі №Б-39/02-09 зупинила свою дію, у арбітражного керуючого Саутенка С.О. не було підстав для виставлення вказаної квартири на аукціон.

Саутенко С.О. , як ліквідатор, мав передбачити, що його дії не відповідають вимогам закону і призводять до незаконного позбавлення ОСОБА_1 квартири, на яку, на даний час, існує ордер, що відновив юридичну силу на підставі постанови Верховного Суду у справі №Б-39/02-09.

Ліквідатор Саутенко С.О. не мав включати вказану квартиру до ліквідаційної маси, ані виселяти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ані продавати її.

Окрім того, апелянт, посилаючись на приписи ст. 256 ГПК України, просила поновити строк на подання апеляційної скарги, оскільки повний текст оскаржуваного рішення нею отримано лише 02.02.2022 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 року, витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи № Б-39/02-09 (922/3286/21); відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи; копію ухвали надіслано апелянту та господарському суду Харківської області.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 "Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану" встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 року витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи № Б-39/02-09 (922/3286/21); відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи; вчинено інші процесуальні дії.

Станом на 15.07.2022 року наявні відомості про надходження справи № Б-39/02-09 (922/3286/21) до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2022 року відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги до усунення обставин, що становлять загрозу та небезпеку життю і здоров`ю сторін спору та інших учасників судового процесу; вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 року з урахуванням ухвали від 17.02.2023 року, клопотання Фізичної особи ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено строк на подання апеляційної скарги Фізичної особи ОСОБА_1 на рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2021 року у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21); відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи ОСОБА_1 на рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2021 року у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21); учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі "Електронний суд"; учасникам справи необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; попереджено, що неявка учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи; до розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2021 року у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21) зупинено.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2023 року, зокрема призначено справу № Б-39/02-09 (922/3286/21) до розгляду на "22" березня 2023 р. о 15:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; вчинено інші процесуальні дії.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2023 року, у зв`язку з тимчасової непрацездатністю судді Гези Т.Д., на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Склярук О.І.

Представники сторін у судове засідання 22.03.2023 року не з`явились.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 року, враховуючи зміну складу колегії суддів, відсутність в матеріалах справи доказів належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, оголошено перерву у розгляді справи до "19" квітня 2023 р. о 16:15 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №131, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалу суду від 22.03.2023 року було надіслано засобами поштового зв`язку: Фізичній особі ОСОБА_1 , м. Ізюм (№293) - відправлення у точці видачі 06.04.2023 року; ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенко Сергія Олеговича (№307) - вручено за довіреністю 05.04.2023 року; ТОВ "Енергомаш-Інвес", м. Київ (№366) - відправлення направлено на сортувальний центр 10.04.2023 року; ТОВ "Українська Універсальна Біржа" (№285)- вручено за довіреністю 03.04.2023 року; ОСОБА_4 (№227) - надходження на сортувальний центр 10.04.2023 року; ГУ ПФУ у Харківській області (№315)- вручено за довіреністю 31.03.2023 року; ТОВ "Залізницяремсервіс" (№323) - відправлено з сортувального центру 10.04.2023 року; приватний нотаріус Ізюмського міського нотаріального округу Банніков С.І. (№331) -відправлення у точці видачі/доставки 06.04.2023 року; Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області в особі Ізюмського відділення (№3340) - відправлення у точці видачі/доставки 06.04.2023 року.

Актом Східного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 року встановлено, що під час спроби працівників суду передати телефонограму щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи №Б-39/02-09 (922/3286/21) за номером телефону - ,11.04.2023 року о 10:24 год., ОСОБА_1 відмовилась від прийняття вказаної телефонограми.

Представники сторін в судове засідання 19.04.2023 року не з`явились.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 року оголошено перерву у розгляді справи № Б-39/02-09 (922/3286/21) до "09" травня 2023 р. о 11:45 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №131; вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалу суду від 19.04.2023 року було надіслано засобами поштового зв`язку: Фізичній особі ОСОБА_1 , м. Ізюм (№188) - відправлення у точці видачі 03.05.2023 року; ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенко Сергія Олеговича (№196) - вручено за довіреністю 28.04.2023 року; ТОВ "Енергомаш-Інвес", м. Київ (№200) - відправлення направлено на сортувальний центр 05.05.2023 року; ТОВ "Українська Універсальна Біржа" (№218)- вручено за довіреністю 02.05.2023 року; ГУ ПФУ у Харківській області (№170)- вручено за довіреністю 26.04.2023 року; ТОВ "Залізницяремсервіс" (№145) - відправлено з сортувального центру 05.05.2023 року; приватний нотаріус Ізюмського міського нотаріального округу Банніков С.І. (№226) -відправлення у точці видачі/доставки 04.05.2023 року; Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області в особі Ізюмського відділення (№161) - вручено за довіреністю 04.05.2023 року.

Актом Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2023 року встановлено, що під час спроби працівників суду передати телефонограму щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи №Б-39/02-09 (922/3286/21) за номером телефону - НОМЕР_1 , 05.05.2023 року о 16:13 год., вказаний номер телефону відключений.

Представник 1-го відповідача - Саутенко С.О. в судовому засіданні 09.05.2023 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін; представники позивача, 2-го та 3-го відповідачів в судове засідання 09.05.2023 року не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 року, зокрема враховуючи необхідність надання ліквідатором письмових пояснень в обґрунтування своєї правової позиції та копій відповідних судових рішень Ізюмського міськрайонного суду та Харківського апеляційного суду у справі №623/2353/16-ц, після скасування постанови Харківського апеляційного суду від 29.05.2019 року Верховним Судом постановою від 20.05.2019 року, оголошено перерву у розгляді справи до "06" червня 2023 р. о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №131; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі "Електронний суд";запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду .

10.05.2023 року на адресу суду від представника 1-го відповідача - Саутенко С.О. надійшли пояснення щодо апеляційної скарги, з додатками (вх. № 5330), які, разом з додатками, долучено до матеріалів справи, в яких останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування яких вказує на те, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на заочне рішення, яке на момент подачі скарги вже було скасовано судом першої інстанції в установленому процесуальним законом порядку та втратило свою чинність.

Представник 1-го відповідача - Саутенко С.О. в судовому засіданні 06.06.2023 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін; представники позивача, 2-го та 3-го відповідачів в судове засідання 06.06.2023 року не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Ухвалу суду від 09.05.2023 року було надіслано засобами поштового зв`язку: Фізичній особі ОСОБА_1 , м. Ізюм (№121) - відправлення вручено за довіреністю 29.05.2023 року; ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенко Сергія Олеговича (№067) - вручено особисто 23.05.2023 року; ТОВ "Енергомаш-Інвес", м. Київ (№130) - відправлення у точці видачі/доставки 30.05.2023 року; ТОВ "Українська Універсальна Біржа" (№148)- відправлення вручено за довіреністю 22.05.2023 року; ОСОБА_4 (№091) - відправлення у точці видачі/доставки 29.05.2023 року; ГУ ПФУ у Харківській області (№075)- відправлення прямує до точки видачі доставки 18.05.2023 року; ТОВ "Залізницяремсервіс" (№1105) - відправлення у точці видачі/доставки 30.05.2023 року; приватний нотаріус Ізюмського міського нотаріального округу Банніков С.І. (№156) -відправлення вручено за довіреністю 29.05.2023 року; Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області в особі Ізюмського відділення (№113) - відправлення у точці видачі/доставки 29.05.2023 року.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 09.04.2021 року у справі №910/5349/19, де, зокрема, вказано на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника у цьому випадку - суду (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, провадження №11-268заі18).

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

У зв`язку з введенням 24.02.2022 року на території України воєнного стану, з метою дотримання розумного балансу між реалізацією права на апеляційне оскарження і принципу юридичної визначеності, копії ухвал суду апеляційної від 22.03.2023 року, від 19.04.2023 року та від 09.05.2023 року було надіслано на вказані учасниками справи офіційні електронні адреси: ГУ ДПС України у Харківській області - , та отримані за цими електронними адресами: ГУ ДПС України у Харківській області - , ., що підтверджується роздруківками електронного листування, які містяться у матеріалах справи.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.11.2022 року у cправі №911/1808/21, де, зокрема, вказано, що порядок використання для обміну документами електронної пошти встановлено Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", в якому зазначено, що порядок електронного документообігу визначається державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності згідно з законодавством.

Разом з тим, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення "Пономарьов проти України" від 03.004.2008 року, заява №3236/03).

Також, інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали суду апеляційної інстанції від 22.03.2023 року, від 19.04.2023 року та від 09.05.2023 року у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від учасників справи впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного апеляційного перегляду справи, розгляд апеляційної скарги здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника 1-го відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 28.04.2001 року № 274 шляхом перетворення державного підприємства "Ізюмський тепловозоремонтний завод" у відкрите акціонерне товариство в порядку, передбаченому указом Президента України від 15.06.1993 року № 210 "Про корпоратизацію підприємств", утворено ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод".

14.06.2004 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (продавці) та ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого боржником було придбано квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 21.05.2020 року, право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 60,9 кв.м., з 09.09.2005 року по 23.09.2019 року зареєстровано за ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод".

З 23.09.2019 року право власності на спірну квартиру зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 1961, виданого 23.09.2019 року ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Ізюмського нотаріального округу Харківської області.

Шляхом визнання вказаного свідоцтва про придбання нерухомого майна - квартири недійсним, позивач ( ОСОБА_1 ) вважає за можливе захистити свої права, оскільки, як стверджує позивач, спірна квартира рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 25.09.2013 року №0712 визнана службовою та 13.01.2014 року Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради видано службовий ордер на житлове приміщення: трикімнатну квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. № 016086 на ім`я ОСОБА_8 у складі сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а відтак позивач вказує, що оскільки ОСОБА_8 є її законним чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_2 від 12 серпня 2006 року, то вказана квартира є їхньою спільною сумісною власністю і позивач має рівні права з її чоловіком на володіння, користування, розпорядженням даним майном.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.01.2009 року порушено провадження у справі № Б-39/02-09 про банкрутство ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод"; ухвалою господарського суду Харківської області від 06.09.2010 року у справі затверджений реєстр вимог кредиторів боржника.

Відповідно до ухвали господарського суду Харківської області від 18.11.2010 року у справі № Б-39/02-09 введено процедуру санації боржника; призначено керуючим санації боржника арбітражного керуючого Кадацького Сергія Романовича.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.06.2012 року у справі № Б-39/02-09 звільнено арбітражного керуючого Кадацького С. Р. від виконання обов`язків керуючого санацією ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод"; призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Костюка Олега Григоровича.

26.04.2012 року ОСОБА_8 згідно наказу №17/К-пр прийнятий на роботу до ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" на посаду майстер - контрольний.

22.07.2013 року згідно наказу № 35/к-пер ОСОБА_8 переведено на посаду двірника адміністративної будівлі заводоуправління ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод".

25.09.2013 року за результатами звернення керуючого санацією ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" арбітражного керуючого Костюка О. Г. з клопотанням до виконавчого комітету Ізюмської міської ради, останнім було прийнято рішення № 0712 "Про визнання трикімнатної квартири АДРЕСА_2 службовою", яким вирішено визнати трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. службовою.

25.12.2013 року за наслідком звернення керуючого санацією ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" арбітражного керуючого Костюка О. Г. з клопотанням до виконавчого комітету Ізюмської міської ради, останнім прийнято рішення № 0921 "Про розподіл службового житла", яким вирішено надати службову трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. ОСОБА_8 , у складі сім`ї з 3-ох осіб; зобов`язано головного спеціаліста з питань обліку житла виконавчого комітету Ізюмської міської ради видати службовий ордер на дане житло на ім`я ОСОБА_8 , склад сім`ї 3-и особи.

13.01.2014 року ОСОБА_8 з сім`єю із 3-ох осіб видано ордер № 016086 на право зайняття службового житлового приміщення житловою площею 36,1 кв.м., що складається із 3-ох кімнат в квартирі за адресою - АДРЕСА_1 . Підстава видачі ордеру - рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 25.12.2013 року № 0921.

Відповідно ордеру від 13.01.2014 року № 016086, склад сім`ї (родинні зв`язки з особою, на ім`я якого видано ордер), які проживатимуть разом з ОСОБА_8 - ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_3 (син).

01.07.2014 року рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради за клопотанням керуючого санацією ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 25.09.2013 року № 0712 "Про визнання квартири АДРЕСА_2 службовою" скасовано.

Постановою господарського суду Харківської області від 03.12.2014 року у справі № Б-39/02-09 ВАТ "ТД "Ізюмський тепловозоремонтний завод" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі; ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Костюка О. Г.; вирішено інші процедурні питання.

У вересні 2015 року арбітражний керуючий Костюк О. Г. звернувся до Ізюмської міської ради з листом від 17.09.2015 року № 100/257 щодо прийняття до комунальної власності об`єкту житлового фонду, а саме: 3-ох кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Ізюмської міської ради від 30.09.2015 року № 3230 надано згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Ізюм квартири АДРЕСА_2 ; рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 28.10.2015 року № 0541 створено робочу комісію з прийому-передачі квартири до комунальної власності територіальної громади м. Ізюм.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.11.2015 року у справі № Б-39/02-09 усунуто арбітражного керуючого Костюка О. Г. від виконання обов`язків ліквідатора боржника та ліквідатором призначено арбітражного керуючого Саутенко С. О.

08.04.2016 року ліквідатором ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" Саутенко С.О. в межах провадження у справі про банкрутство ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" було подано заяву до ОСОБА_8 , третя особа - Ізюмська міська рада, щодо: 1) винесення ухвали про заборону Ізюмській міській раді до розгляду по суті цієї заяви вчиняти дії щодо приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади м. Ізюм квартири АДРЕСА_2 (далі - спірна квартира); 2) визнання протиправними дії арбітражного керуючого Костюка О. Г. з розпорядження спірною квартирою (визнання квартири службовою); 3) визнання недійсним ордеру на спірну квартиру; 4) визнання спірної квартири, такою, що підлягає включенню до ліквідаційної маси ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод".

В обґрунтування заявлених вимог в частині визнання недійсним ордера ліквідатор ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" посилався на порушення виконавчим комітетом Ізюмської міської ради порядку надання службового житла у користування при видачі ОСОБА_8 ордеру від 13.01.2014 року № 016086 на спірну квартиру, яка є власністю боржника на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2014 року, віднесена до його основних фондів та не підлягала передачі у безоплатне користування третім особам, а тому відповідний ордер підлягає визнанню судом недійсним.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року у справі № Б-39/02-09, окрім іншого, визнано недійсним ордер від 13.01.2014 року № 016086 на житлове приміщення - спірну квартиру, в посиланням на порушення порядку та умов надання службових житлових приміщень при наданні ОСОБА_8 спірної квартири та службового ордеру на цю квартиру, а також на те, що службову квартиру було надано особі, яка фактично не працювала у ВАТ "ТД "Ізюмський тепловозоремонтний завод", не проживала за місцем розташування підприємства та не потребувала поліпшення житлових умов. Щодо інших вимог - в частині визнання дій арбітражного керуючого ОСОБА_9 з приводу розпорядження державним майном - квартирою АДРЕСА_2 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. шляхом визнання останньої службовою, протиправними провадження припинено; в частині визнання спірної квартири такою, що підлягає включенню до ліквідаційної маси боржника в задоволенні заяви відмовлено.

В червні 2019 року, не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_3 від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 , звернулись до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просили скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області у справі №Б-39/02-09 від 21.06.2016року про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення №016086 від 13.01.2014року, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення №016086 від 13.01.2014року. Одночасно заявники звернулись до суду з клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги, в якому просили поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги, посилаючись на поважні причини пропуску строку.

Апеляційна скарга була мотивована тим, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_8 , у відповідності до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , що виданий 12.08.2006 року. ОСОБА_8 13.01.2014 року Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради виданий ордер на зайняття службової квартири у місті Ізюм. Від шлюбу подружжя мають спільну дитину - малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись зі скаргою, ОСОБА_1 вважала, що вона є особою права та інтереси якої зачіпаються оскаржуваним судовим актом, оскільки спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, та вона наряду зі своїм чоловіком має право на володіння, користування та розпорядження даним майном. Тому, визнання недійсним ордеру, на думку ОСОБА_1 порушує її право власності та право власності її малолітнього сина на житлове приміщення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 року було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, призначено її до розгляду на 06.08.2019 року та поновлено строк на її подання; ухвалою від 06.08.2019року у розгляді справи оголошено перерву до 20.08.2019 року; ухвалою від 20.08.2019 залучено до участі у справі Службу у справах дітей Ізюмської міської ради, яку зобов`язано у термін до 13.09.2019 надати Східному апеляційному господарському суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, відкладено розгляд справи на "17" вересня 2019 року; ухвалою від 17.09.2019 розгляд справи відкладено на 01.10.2019 року.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 року ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року у справі № Б-39/02-09 залишено без змін, оскільки норми чинного законодавства не передбачають можливість визначення житлового приміщення як службового, яке є власністю суб`єкту приватного права, господарюючого суб`єкту. Вказане є порушенням права власності, яке, в силу приписів Цивільного кодексу України є непорушним. При цьому було враховано, що рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради "Про визнання квартири АДРЕСА_2 службовою" згодом ним було скасовано на підставі статті 118 Житлового кодексу Української РСР. До того ж апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 станом на час звернення ліквідатора до суду з заявою про визнання недійсним ордеру, вже не працював у ВАТ "ТД "Ізюмський тепловозоремонтний завод", відтак видача ОСОБА_8 ордеру на зайняття спірної квартири порушує права кредиторів банкрута, оскільки вказана квартира є власністю банкрута та включена до його ліквідаційної маси.

Апеляційний господарський суд зазначив, що нормами чинного законодавства не передбачено визначення житлового приміщення як службового, яке є власністю суб`єкту приватного права, господарюючого суб`єкту. Вказане є порушенням права власності, яке, в силу приписів Цивільного кодексу України є непорушним. Разом з тим, рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради "Про визнання квартири АДРЕСА_2 службовою" згодом ним було скасовано на підставі статті 118 Житлового кодексу Української РСР .

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що на підставі цього рішення спірна квартира втратила статус службової, а тому підстави для передачі її для проживання ОСОБА_8 та членам його сім`ї на підставі ордеру від 13.01.2014 № 016086 втрачені. На час звернення арбітражного керуючого Саутенка С. О. до суду з заявою про визнання недійсним ордеру (квітень 2016), у ОСОБА_8 та членів його сім`ї права на зайняття спірної квартири вже відсутнє. До того ж апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 станом на час звернення ліквідатора до суду з заявою про визнання недійсним ордеру, вже не працював у ВАТ "ТД "Ізюмський тепловозоремонтний завод". Відтак видача ОСОБА_8 ордеру на зайняття спірної квартири порушує права кредиторів банкрута, оскільки вказана квартира є власністю банкрута та включена до його ліквідаційної маси.

У ході перегляду ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку ОСОБА_1 подавалась до суду заява про закриття провадження у справі, мотивована відсутністю підстав для розгляду заявлених ліквідатором вимог про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення в порядку господарського судочинства, у задоволенні якої судом апеляційної інстанції відмовлено, зазначивши, що спір про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення стосується права користування (проживання) третіх осіб в квартирі, яка належить банкруту на праві власності, тому цей спір безпосередньо пов`язаний з майном боржника щодо якого триває судова процедура ліквідації.

15.11.2019 року ОСОБА_1 та малолітній син ОСОБА_3 від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 звернулися безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою б/н від 14.11.2019 року на постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року у справі № Б-39/02-09.

Ухвалою Верховного Суду від 02.12.2019 року було відкрито касаційне провадження за зазначеною касаційною скаргою.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено, постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 року та ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року у справі № Б-39/02-09 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора Саутенка С.О. в частині визнання недійсним ордеру від 13.01.2014 року № 016086 на житлове приміщення - спірну квартиру було відмовлено з посиланням на порушення судами приписів процесуального законодавства щодо визначення суб`єктного складу учасників справи та ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову через відсутність належного складу учасників процесу, оскільки позовні вимоги ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" фактично спрямовані на оспорення права фізичних осіб, яким виконавчим комітетом Ізюмської міської ради видано ордер на спірну квартиру - ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та правомірність дій виконавчого комітету Ізюмської міської ради щодо розпорядження цією квартирою, проте ці особи (виконавчий комітет Ізюмської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) не мали процесуального статусу відповідачів у цій справі, й не залучено до участі у справі виконавчий комітет Ізюмської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Разом з тим, в лютому 2017 року ОСОБА_8 звертався до Ізюмського міськрайонного суду в Харківській області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа - відкрите акціонерне товариство "Ізюмський тепловозоремонтний завод" про визнання рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0353 від 01.07.2014 року "Про скасування рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 25.09.2013 року № 0712 "Про визнання квартири службовою" незаконним, та скасувати його; зобов`язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області прийняти до комунальної власності територіальної громади квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та виключити її із службового житлового фонду.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду в Харківській області від 01.08.2017 року у справі № 623/330/17 відмовлено ОСОБА_8 в позові до виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод" про визнання рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради незаконним та його скасування, та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 року у справі № 623/330/17 апеляційну скаргу ОСОБА_8 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.08.2017р. у справі № 623/330/17 було задоволено частково; постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.08.2017року у справі № 623/330/17 - скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_8 було задоволено частково та визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0353 від 01.07.2014 року "Про скасування рішення Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 25.09.2013 року № 0712 "Про визнання квартири за адресою АДРЕСА_1 службовою"; в іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

У вересні 2016 року ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенка С.О. звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, ОСОБА_8 про виселення з квартири.

Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.11.2016 року у справі № 623/2353/16-ц позовну заяву відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенка С.О. про виселення з квартири та зобов`язання скасувати реєстрацію було задоволено; зобов`язано виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_4 ; виселено ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_4 .

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21.06.2017 року у справі № 623/2353/16-ц позовну заяву відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенка С.О. про виселення з квартири та зобов`язання скасувати реєстрацію було задоволено; зобов`язано виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_4 ; виселено ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_4 .

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.10.2017 року у справі № 623/2353/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_8 було задоволено частково; скасовано рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21.06.2017 року у справі № 623/2353/16-ц в частині задоволення вимог про зобов`язання Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_4 ; у задоволенні цих вимог було відмовлено, в іншій частині рішення було залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_8 було залишено без задоволення; рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21.06.2017 року у не скасованій після апеляційного перегляду частині та рішення Апеляційного суду Харківської області від 12.10.2017 року у справі № 623/2353/16-ц були залишені без змін; поновлено виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2017 року у частині залишеній без змін рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року.

Постановою Харківського апеляційного суду від 29 травня 2019 року у справі № 623/2353/16-ц (з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 07 червня 2019 року про виправлення описки в постанові) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2017 року в частині виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_4 та рішення апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року в частині залишення рішення суду першої інстанції в зазначеній частині без змін скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Скасовуючи судові рішення в частині задоволених позовних вимог про виселення ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 і ухвалюючи в цій частині нове про відмову в їх задоволенні, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначеними судовими рішеннями вирішено питання про права, обов`язки та інтереси ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі в справі, а також у порушення статті 19 Сімейного кодексу України до участі в справі для захисту прав та інтересів малолітньої дитини не були залучені органи опіки та піклування.

У липні 2019 року ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенка С. О. звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 29 травня 2019 року, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2019 року було відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2020 року касаційну скаргу ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенка С.О. було задоволено частково; постанову Харківського апеляційного суду від 29.05.2018року було скасовано, а справу № 623/2353/16-ц передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2020 року у справі № 623/2353/16-ц, апеляційне провадження у цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенка Сергія Олеговича до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, ОСОБА_8 про виселення з квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 листопада 2016 року було закрито, оскільки ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 квітня 2017 року зазначене заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду, за наслідками якого 21 червня 2017 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області ухвалено рішення про задоволення позову, яке в подальшому переглядалося в апеляційному, касаційному порядку за скаргами відповідача ОСОБА_8 , а з вимогами про скасування рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2017 року ОСОБА_1 до апеляційного суду не зверталася, про що свідчить зміст її апеляційної скарги. Тобто, ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на заочне рішення, яке на момент подачі скарги вже було скасоване судом першої інстанції в установленому процесуальним законом порядку.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03.11.2020 року у справі №623/2353/16-ц у заяві ОСОБА_8 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами - відмовлено.

Виселення ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відбулось на підставі виконавчого листа Ізюмського міськрайонного суду від 27.10.2017 року № 623/2353, про що складено акт державного виконавця від 13.05.2019 року про примусове виселення з квартири АДРЕСА_4 .

Також, станом на березень 2018 року арбітражним керуючим Саутенком С.О. було сформовано ліквідаційну масу, до якої в тому числі, було включено і квартиру АДРЕСА_4 та до господарського суду Харківської області було подано клопотання про визначення переможця конкурсу з продажу майна банкрута ВАТ "ІТРЗ", з проханням визнати переможцем конкурсу з визначення організатора аукціону з продажу майна банкрута Українську універсальну біржу. Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.04.2018 року визначено серед іншого, зважаючи на досвід роботи та розмір запропонованої винагороди, правомірним та обґрунтованим обрання ліквідатором кандидатури Української універсальної біржі для визнання переможцем організатора аукціону з продажу майна ВАТ "ІТРЗ".

12.02.2018 року між ліквідатором ВАТ "ІТРЗ" та суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ачкасовим О.М. укладено угоду про виконання робіт з незалежної оцінки майна банкрута як цілісного майнового комплексу, на виконання якої суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ачкасовим О.М. було проведено оцінку майна ВАТ "ІТРЗ", станом на 12.02.2018 року та складено висновок про вартість майна - цілісного майнового комплексу банкрута.

ВГО "Всеукраїнська спілка експертів оцінювачів" 23.05.2018 року здійснено рецензію на звіт про оцінку вартості активів цілісного майнового комплексу ВАТ "ІТРЗ", у висновку якої вказано, що даний звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, які не вплинули на достовірність оцінки.

В жовтні 2018 року скінчився шестимісячний строк дії висновку про вартість майна ВАТ "ІТРЗ", який проведено суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ачкасовим О.М., останнім 25.10.2018 року проведено актуалізацію звіту про оцінку вартості активів цілісного майнового комплексу ВАТ "ІТРЗ".

На виконання рішення комітету кредиторів, 05.11.2018 року між ВАТ "ІТРЗ" в особі ліквідатора Саутенка С.О. (замовник) та Українською універсальною біржею (організатор) укладено договір № Б-05/11/18-ХА про проведення аукціону, відповідно до якого замовник доручив, а організатор зобов`язався вчинити усі необхідні юридичні дії з організації та проведення аукціону з продажу майна ВАТ "ІТРЗ", визначеного у додаткових угодах до цього договору, відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", цього договору, додатків до цього договору та чинного законодавства України.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 05.11.2018 року до договору №Б-05/11/18-ХА на проведення аукціону від 05.11.2018 року, організатор зобов`язався вчинити усі необхідні юридичні дії з організації та проведення аукціону з продажу майна ВАТ "ІТРЗ", визначеного у п. 2 цієї додаткової угоди, згідно переліку, що підлягає продажу на аукціоні: лот 1 - цілісний майновий комплекс ВАТ "ІТРЗ", склад якого міститься в додатку № 1 до додаткової угоди № 1 до договору № Б-05/11/18-ХА на проведення аукціону від 05.11.2018 року, початкова вартість продажу - 57 052 496,59 грн., без ПДВ, аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості; крок аукціону - 1% від початкової вартості лоту. До переліку майна, що включається до складу ліквідаційної маси ВАТ "ІТРЗ" та підлягає продажу на аукціоні увійшло і спірне нерухоме майно - квартира АДРЕСА_4 .

09.11.2018 року на веб-сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України було розміщене оголошення № 55401 від 09.11.2018 року про проведення аукціону з продажу майна ВАТ "ІТРЗ", який призначено на 11.12.2018 року (час проведення аукціону: 11.12.2018 14:00; дата/час закінчення аукціону: 11.12.2018 15:00; кінцеві дата/час представлення заявок на участь у торгах: 26.11.2018 16:00; місце проведення аукціону: м. Харків, вул. Лермонтовська, 20; організатор аукціону: Українська універсальна біржа; вид майна: цілісний майновий комплекс; загальна вартість майна: 57 052 496,59 грн.; вид договору: купівлі-продажу).

Зі змісту оголошення про проведення аукціону у складі ЦМК за вих. № В-313/5 від 09.11.2018 року, слідує, що до складу майна ЦМК ВАТ "ІТРЗ" включено усі види майна банкрута, яке використовувалося для здійснення підприємницької діяльності.

12.12.2018 року на веб-сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України було розміщене оголошення № 56263 про результати проведення аукціону з продажу цілісного майнового комплексу ВАТ "ІТРЗ", за змістом якого аукціон, призначений на 11.12.2018 року, визнано таким, що не відбувся у зв`язку з відсутністю учасників.

На виконання рішення комітету кредиторів ВАТ "ІТРЗ" від 02.11.2018 року, яким визначено загальний порядок реалізації майна банкрута, ст. 43 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ачкасовим О.М. складено звіт про оцінку вартості майна ВАТ "ІТРЗ", який підданий рецензуванню про що свідчить рецензія № 1/4-19 на звіт про оцінку вартості майна ВАТ "ІТРЗ", складена Всеукраїнською громадською організацією "Всеукраїнська спілка експертів оцінювачів".

11.04.2019 року на веб-сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України розміщено оголошення № 58768 про проведення аукціону з продажу майна ВАТ "ІТРЗ", аукціон призначено на 15.05.2019 року (вперше), початкова вартість лоту №115 (квартири № 11) складає 271 700,00 грн.

Згідно повідомлення Української універсальної біржі про результати проведення аукціону від 07.05.2019 року № 59301, розміщеного на веб- сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України, аукціон з продажу майна, що належить ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод", призначений на 15.05.2019 року визнано таким, що не відбувся у зв`язку з відсутністю учасників.

13.05.2019 року на веб-сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України було розміщено оголошення № 59421 про проведення повторного аукціону з продажу майна ВАТ "ІТРЗ", зокрема, лоту № 115 (квартири №11), початковою вартістю 217 360,00 грн., (тобто зменшення на 20 %), з можливістю зниження початкової вартості майна, але не більше 50% від початкової, аукціон призначено на 12.06.2019 року.

За змістом повідомлення від 14.06.2019 року Української універсальної біржі про результати проведення аукціону, аукціон з продажу майна, що належить ВАТ "ІТРЗ", призначений на 12.06.2019 року визнано таким, що відбувся; продано частину лотів, проте квартиру № 11 не продано.

18.06.2019 року на веб-сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України були розміщено оголошення № 60380 про проведення другого повторного аукціону з продажу майна ВАТ "ІТРЗ", що призначено на 18.07.2019 року. Початкова вартість лоту № 115 (квартира 11) складає 173 888,00 грн. (тобто зменшена на 20 % щодо початкової з відповідно попереднього повторного аукціону), з можливістю зниження початкової вартості.

Відповідно до повідомлення Української універсальної біржі від 19.07.2019 року розміщеного на веб-сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України 22.07.2019 року № 61249, аукціон з продажу майна, про результати проведення аукціону від 18.07.2019 року, зазначений аукціон з продажу майна, що належить ВАТ "ІТРЗ", призначений на 18.07.2019 року визнано таким, що відбувся, у тому числі щодо лоту № 115 (квартира 11).

Українською універсальною біржею складено протокол від 18.07.2019 року № 92 про проведення аукціону з продажу лоту № 115 (квартири АДРЕСА_4 ), який реалізовано за ціною: 102 593,92 грн., переможцем став учасник № 1 - ТОВ "Енергомаш-Інвест", з яким ліквідатором ВАТ "ІТРЗ" Саутенком С.О. 01.08.2019 року укладено відповідний договір купівлі-продажу.

Відповідно до частини 4 статті 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" приватним нотаріусом Банніковим С.І. власнику майна ТОВ "Енергомаш-Інвест" було видано свідоцтво про право власності за реєстровим номером 1961 від 23.09.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що продане на підставі оскаржуваного правочину нерухоме майно - квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв. м. є спільною сумісною власністю подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , якому надано вказану квартиру на підставі ордеру на житлове приміщення № 016086 від 13.01.2014 року, що відновив свою чинність на підставі постанови Верховного Суду у справі Б-39/02-09, а відтак саме позивач з ОСОБА_8 (чоловіком позивача) мають рівні права на володіння, користування, розпорядженням даним майном, в якому, окрім вказаних осіб було правомірно зареєстровано їх малолітню дитину ОСОБА_3 .

Спірне нерухоме майно, вибуло з власності позивача незаконно, поза її волею, внаслідок незаконних дій арбітражного керуючого ВАТ "ІТРЗ" Саутенко С.О. , який не мав права на продаж квартири під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 21 лютого 2016 року, оскільки ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 року було поновлено строки апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження, у зв`язку з чим згідно з приписами ст. 262 ГПК України, дія оскаржуваної ухвали була зупинена. Спірне нерухоме майно не могло взагалі бути включено до ліквідаційної маси банкрута та реалізовуватись в межах справи про банкрутство ВАТ "ІТРЗ", що порушує майнові права позивача.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому остання просила визнати недійсними результати аукціону з продажу майна Відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод", проведеного 18.07.2019 року стосовно лоту № 115 (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ); визнати недійсним протокол, складений Українською універсальною біржею від 18.07.2019 року № 92 про проведення аукціону з продажу лоту № 115 (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ); визнати недійсним договір купівлі-продажу від 01.08.2019 р. укладений між ліквідатором ВАТ "ІТРЗ" Саутенко С.О. та ТОВ "Енергомаш-Інвес" стосовно лоту № 115 (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ); визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1961, видане 23 вересня 2019 року приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим Сергієм Івановичем.

13.12.2021 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні позову виходив, зокрема з того, що станом на день формування ліквідаційної маси та реалізації майна ордер на спірну квартиру був недійсним; ухвала Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2019 року не містить застережень стосовно зупинення дії ухвали Господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року, а відтак твердження позивача відносно того, що Саутенко С.О. не мав правових підстав на продаж квартири є необгрунтованими; на момент формування ліквідаційної маси та реалізації майна ВАТ "ІТРЗ" у позивача ані набуття права власності у законний спосіб, ані права проживання та володіння вказаною квартирою не було; ВАТ "ІТРЗ" на момент формування ліквідаційної маси та реалізації майна ВАТ "ІТРЗ" ліквідатором ВАТ "ІТРЗ" Саутенко С.О. було власником спірної квартири, яке було правомірно реалізовано на спірному аукціоні.

Колегія суддів з такими висновками місцевого господарського суду не погоджується та зазначає на таке.

21.10.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Реалізація майна боржника здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу, крім майна боржника, оголошення про продаж якого опубліковане до дня введення в дію цього Кодексу. У разі непродажу такого майна його подальша реалізація здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Спірний аукціон з продажу майна відбувся 18.07.2019 року.

Отже, продаж майна відбувався в порядку встановленому нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Вказаною нормою Закону про банкрутство прямо передбачено, що результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними, а визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу, тобто відновлення прав боржника на реалізоване з торгів майно та в подальшому організацію нового аукціону, за результатами якого майно буде продане за найвищою ціною.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 55 Закону про банкрутство, підставами для визнання результатів аукціону недійсними є недодержання ліквідатором або організатором аукціону вимог Закону про банкрутство щодо його проведення, зокрема, порядку визначення початкової вартості майна, яке підлягає реалізації в ліквідаційній процедурі, проведення конкурсу та визначення організатора аукціону, порядку допуску до участі в аукціоні, дотримання строків та часу проведення аукціону, оприлюднення оголошення про проведення аукціону та вимог до його змісту, порядку проведення аукціону (повторного, другого повторного аукціонів).

До предмету дослідження, з питань розгляду недійсності результатів аукціону, входять встановлення обставин підготовки до проведення аукціону (інвентаризація та оцінка майна банкрута), дотримання організатором аукціону вимог, які ставляться Законом про банкрутство до його проведення.

При вирішенні спорів про визнання прилюдних торгів або аукціону недійсними, слід встановити таке: чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні прилюдних торгів або аукціону; чи вплинули ці порушення на результати торгів та аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів або аукціону.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.10.2019року у справі № 5006/5/39б/2012 дійшла висновку, що вимагати визнання недійсними результатів аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть боржник (зокрема арбітражний керуючий від імені боржника,) кредитори, зареєстровані учасники аукціону, особи, які вважають себе власником майна, що виставляється на аукціон.

Інші особи, які бажали взяти участь в аукціоні, з такими вимогами звертатись не можуть.

З позовом про визнання недійсними результатів аукціону звернулась ОСОБА_1 , яка вважає себе власником майна, що виставлявся на аукціон, який, на її думку було проведено з порушенням вимог закону.

Приписами ч. 3 ст. 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними, а визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу, тобто відновлення прав боржника на реалізоване з торгів майно та в подальшому організацію нового аукціону, за результатами якого майно буде продане за найвищою ціною.

До предмету доказування недійсності результатів аукціону входять встановлення обставин недотримання ліквідатором та організатором аукціону вимог, які ставляться Законом до його проведення, зокрема, щодо порядку отримання згоди заставного кредитора на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення (стаття 43 Закону); щодо особливостей укладення договору на аукціоні (стаття 50 Закону); щодо порядку оприлюднення оголошення про проведення аукціону певного змісту, письмового повідомлення про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником (статті 58, 59 Закону); допуску до участі в аукціоні (стаття 61 Закону); допуску до місця проведення аукціону (стаття 63 Закону); порядку проведення аукціону (статті 64-68 Закону).

Порушення порядку організації будь-якого з вказаних елементів доказування, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки та проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону, є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому. Таким чином, вирішуючи спір щодо визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з таких елементів (аналогічна позиція наведена в постановах Верховного Суду від 04.10.2018 року у справі №910/3638/15-г, від 26.02.2019року у справі № 911/3132/17, від 31.07.2019року у справі № 5004/1537/12, від 21.11.2019 року у справі № 20/5007/1475-Б/12).

Крім того, в постанові від 04.10.2018 року у справі № 910/3638/15-г Верховний Суд зазначив, що підставами для визнання результатів аукціону недійсними є недодержання ліквідатором або організатором аукціону вимог Закону щодо його проведення, зокрема, порядку визначення початкової вартості майна, яке підлягає реалізації в ліквідаційній процедурі, порядку допуску до участі в аукціоні, дотримання строків та часу проведення аукціону, порядку проведення аукціону (повторного, другого повторного).

Так, в обґрунтування підстав для визнання недійсними результатів аукціону позивач посилається на те, що продане на підставі оскаржуваного правочину нерухоме майно - квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,1 кв. м. та загальною площею 60,9 кв. м. є спільною сумісною власністю подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , якому надано вказану квартиру на підставі ордеру на житлове приміщення № 016086 від 13.01.2014, що відновив свою чинність на підставі постанови Верховного Суду у справі Б-39/02-09, а відтак саме позивач з ОСОБА_8 (чоловіком позивачки) мають рівні права на володіння, користування, розпорядженням даним майном, в якому, окрім зазначених осіб було правомірно зареєстровано їх малолітню дитину ОСОБА_3 ; спірне нерухоме майно вибуло з власності позивача незаконно, поза її волею, внаслідок незаконних дій арбітражного керуючого ВАТ "ІТРЗ" Саутенко С.О. , який не мав права на продаж квартири під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21 лютого 2016 року, оскільки ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 року було поновлено строки апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження, у зв`язку з чим згідно з приписами ст. 262 ГПК України, дія оскаржуваної ухвали була зупинена; спірне нерухоме майно не могло взагалі бути включено до ліквідаційної маси банкрута та реалізовуватись в межах справи про банкрутство ВАТ "ІТРЗ" та порушує майнові права позивача, що і стало підставою для її звернення з позовом до суду.

Вище зазначено, що також підтверджується матеріалами справи, наступне.

Відповідно до повідомлення Української універсальної біржі від 19.07.2019 року розміщеного на веб-сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України 22.07.2019 року № 61249, аукціон з продажу майна, про результати проведення аукціону від 18.07.2019 року, зазначений аукціон з продажу майна, що належить ВАТ "ІТРЗ", призначений на 18.07.2019 року визнано таким, що відбувся, у тому числі щодо лоту № 115 (квартира 11).

Українською універсальною біржею складено протокол від 18.07.2019 року № 92 про проведення аукціону з продажу лоту № 115 (квартири АДРЕСА_4 ), який реалізовано за ціною: 102 593,92 грн., переможцем став учасник № 1 - ТОВ "Енергомаш-Інвест", з яким ліквідатором ВАТ "ІТРЗ" Саутенком С.О. 01.08.2019 року укладено відповідний договір купівлі-продажу.

Відповідно до частини 4 статті 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" приватним нотаріусом Банніковим С.І. власнику майна ТОВ "Енергомаш-Інвест" було видано свідоцтво про право власності за реєстровим номером 1961 від 23.09.2019 року.

Тобто, спірний аукціон з продажу нерухомого майна, а саме: - квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв. м., яка як вважає позивач є спільною сумісною власністю подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , якому надано вказану квартиру на підставі ордеру на житлове приміщення № 016086 від 13.01.2014 року, відбувся 18.07.2019 року.

Разом з тим, 08.04.2016 року ліквідатором ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" Саутенко С.О. в межах провадження у справі про банкрутство ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" було подано заяву до ОСОБА_8 , третя особа - Ізюмська міська рада, щодо: 1) винесення ухвали про заборону Ізюмській міській раді до розгляду по суті цієї заяви вчиняти дії щодо приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади м. Ізюм квартири АДРЕСА_2 (далі - спірна квартира); 2) визнання протиправними дії арбітражного керуючого ОСОБА_9 з розпорядження спірною квартирою (визнання квартири службовою); 3) визнання недійсним ордеру на спірну квартиру; 4) визнання спірної квартири, такою, що підлягає включенню до ліквідаційної маси ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод".

В обґрунтування заявлених вимог в частині визнання недійсним ордера ліквідатор ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" посилався на порушення виконавчим комітетом Ізюмської міської ради порядку надання службового житла у користування при видачі ОСОБА_8 ордеру від 13.01.2014 року № 016086 на спірну квартиру, яка є власністю боржника на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2014 року, віднесена до його основних фондів та не підлягала передачі у безоплатне користування третім особам, а тому відповідний ордер підлягає визнанню судом недійсним.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року у справі № Б-39/02-09, окрім іншого, визнано недійсним ордер від 13.01.2014 року № 016086 на житлове приміщення - спірну квартиру, в посиланням на порушення порядку та умов надання службових житлових приміщень при наданні ОСОБА_8 спірної квартири та службового ордеру на цю квартиру, а також на те, що службову квартиру було надано особі, яка фактично не працювала у ВАТ "ТД "Ізюмський тепловозоремонтний завод", не проживала за місцем розташування підприємства та не потребувала поліпшення житлових умов. Щодо інших вимог - в частині визнання дій арбітражного керуючого ОСОБА_9 з приводу розпорядження державним майном - квартирою АДРЕСА_2 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. шляхом визнання останньої службовою, протиправними провадження припинено; в частині визнання спірної квартири такою, що підлягає включенню до ліквідаційної маси боржника в задоволенні заяви відмовлено.

Однак, в червні 2019 року, не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_3 від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 , звернулись до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просили скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області у справі №Б-39/02-09 від 21.06.2016року про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення №016086 від 13.01.2014року, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення №016086 від 13.01.2014року; одночасно заявники звернулись до суду з клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги, в якому просили поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги, посилаючись на поважні причини пропуску такого строку.

Апеляційна скарга була мотивована тим, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_8 , у відповідності до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , що виданий 12.08.2006 року. ОСОБА_8 13.01.2014 року Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради виданий ордер на зайняття службової квартири у місті Ізюм; від шлюбу подружжя має спільну дитину - малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись зі скаргою, ОСОБА_1 вважала, що вона є особою права та інтереси якої зачіпаються оскаржуваним судовим актом, оскільки спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, та вона наряду зі своїм чоловіком має право на володіння, користування та розпорядження даним майном; тому, визнання недійсним ордеру, на думку ОСОБА_1 порушує її право власності та право власності її малолітнього сина на житлове приміщення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 року було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, призначено її до розгляду на 06.08.2019 року та поновлено строк на її подання; ухвалою від 06.08.2019року у розгляді справи оголошено перерву до 20.08.2019 року; ухвалою від 20.08.2019 залучено до участі у справі Службу у справах дітей Ізюмської міської ради, яку зобов`язано у термін до 13.09.2019 надати Східному апеляційному господарському суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, відкладено розгляд справи на "17" вересня 2019 року; ухвалою від 17.09.2019 розгляд справи відкладено на 01.10.2019 року.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 року ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року у справі № Б-39/02-09 залишено без змін, оскільки норми чинного законодавства не передбачають можливість визначення житлового приміщення як службового, яке є власністю суб`єкту приватного права, господарюючого суб`єкту. Вказане є порушенням права власності, яке, в силу приписів Цивільного кодексу України є непорушним. При цьому було враховано, що рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради "Про визнання квартири АДРЕСА_2 службовою" згодом ним було скасовано на підставі статті 118 Житлового кодексу Української РСР. До того ж апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 станом на час звернення ліквідатора до суду з заявою про визнання недійсним ордеру, вже не працював у ВАТ "ТД "Ізюмський тепловозоремонтний завод", відтак видача ОСОБА_8 ордеру на зайняття спірної квартири порушує права кредиторів банкрута, оскільки вказана квартира є власністю банкрута та включена до його ліквідаційної маси.

Апеляційний господарський суд зазначив, що нормами чинного законодавства не передбачено визначення житлового приміщення як службового, яке є власністю суб`єкту приватного права, господарюючого суб`єкту. Вказане є порушенням права власності, яке, в силу приписів Цивільного кодексу України є непорушним. Разом з тим, рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради "Про визнання квартири АДРЕСА_2 службовою" згодом ним було скасовано на підставі статті 118 Житлового кодексу Української РСР .

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що на підставі цього рішення спірна квартира втратила статус службової, а тому підстави для передачі її для проживання ОСОБА_8 та членам його сім`ї на підставі ордеру від 13.01.2014 № 016086 втрачені. На час звернення арбітражного керуючого Саутенка С. О. до суду з заявою про визнання недійсним ордеру (квітень 2016), у ОСОБА_8 та членів його сім`ї права на зайняття спірної квартири вже відсутнє. До того ж апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 станом на час звернення ліквідатора до суду з заявою про визнання недійсним ордеру, вже не працював у ВАТ "ТД "Ізюмський тепловозоремонтний завод". Відтак видача ОСОБА_8 ордеру на зайняття спірної квартири порушує права кредиторів банкрута, оскільки вказана квартира є власністю банкрута та включена до його ліквідаційної маси.

У ході перегляду ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку ОСОБА_1 подавалась до суду заява про закриття провадження у справі, мотивована відсутністю підстав для розгляду заявлених ліквідатором вимог про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення в порядку господарського судочинства, у задоволенні якої судом апеляційної інстанції відмовлено, зазначивши, що спір про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення стосується права користування (проживання) третіх осіб в квартирі, яка належить банкруту на праві власності, тому цей спір безпосередньо пов`язаний з майном боржника щодо якого триває судова процедура ліквідації.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З преамбули статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг проти України", а також рішення ЄСПЛ від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" вбачається, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, саме судове рішення, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів. Тобто обставини, на які посилається особа, повинні бути встановлені у рішенні суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

У статті 256 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 261 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03.12.2021 року у справі№ 910/6673/19, де зокрема вказано на те, що коли на рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили із закінченням встановленого статтею 256 Господарського процесуального кодексу України строку, подано апеляційну скаргу, і суд апеляційної інстанції відновив цей строк та прийняв скаргу до провадження, то таке рішення місцевого господарського суду до завершення апеляційного розгляду не вважається таким, що набрало законної сили (постанови Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 912/4262/16, від 27.07.2021 у справі № 910/7252/18).

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 27.07.2021 року у справі № 910/7252/18, де, між іншим зазначено, що із приписів частин 1, 2 статті 241, частини 1 статті 254, статті 256, частини 3 статті 260, пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України вбачається те, що у разі, коли на рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили із закінченням встановленого статтею 256 Господарського процесуального кодексу України строку, подано апеляційну скаргу, і суд апеляційної інстанції відновив цей строк та прийняв скаргу до провадження, то таке рішення місцевого господарського суду до завершення апеляційного розгляду не вважається таким, що набрало законної сили.

Враховуючи викладене та те, що станом на 18.07.2019 року, тобто на час проведення спірного аукціону з продажу нерухомого майна, а саме: квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м., яка як вважає позивач є спільною сумісною власністю подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , якому надано вказану квартиру на підставі ордеру на житлове приміщення № 016086 від 13.01.2014 року, в провадженні Східного апеляційного господарського суду перебувала не розглянута апеляційна скарга ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області у справі №Б-39/02-09 від 21.06.2016року про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення №016086 від 13.01.2014року, щодо якої судом апеляційної інстанції було відновлено строк на її подання та за результатом розгляду якої вже після проведення спірного аукціону, а саме 01.10.2019 року Східним апеляційним господарським судом було прийнято постанову, якою оскаржувану ухвалу було залишено без змін, про що було достеменно відомо учасникам справи про банкрутство; ухвала господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року у справі № Б-39/02-09, якою, окрім іншого було визнано недійсним ордер від 13.01.2014 року № 016086 на житлове приміщення - спірну квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м., на час проведення спірного аукціону не набрала законної сили та проведення стосовно спірної квартири аукціону було передчасним.

Пізніше, 15.11.2019 року ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_3 від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 звернулися безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою б/н від 14.11.2019 року на постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року у справі № Б-39/02-09.

Ухвалою Верховного Суду від 02.12.2019 року було відкрито касаційне провадження за зазначеною касаційною скаргою.

В подальшому, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено, постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 року та ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року у справі № Б-39/02-09 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора Саутенка С.О. в частині визнання недійсним ордеру від 13.01.2014 року № 016086 на житлове приміщення - спірну квартиру було відмовлено з посиланням на порушення судами приписів процесуального законодавства щодо визначення суб`єктного складу учасників справи та ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову через відсутність належного складу учасників процесу, оскільки позовні вимоги ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" фактично спрямовані на оспорення права фізичних осіб, яким виконавчим комітетом Ізюмської міської ради видано ордер на спірну квартиру - ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та правомірність дій виконавчого комітету Ізюмської міської ради щодо розпорядження цією квартирою, проте ці особи (виконавчий комітет Ізюмської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) не мали процесуального статусу відповідачів у цій справі, й не залучено до участі у справі виконавчий комітет Ізюмської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Окрім того, постановою Харківського апеляційного суду від 29 травня 2019 року у справі № 623/2353/16-ц (з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 07 червня 2019 року про виправлення описки в постанові) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2017 року в частині виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_4 та рішення апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року в частині залишення рішення суду першої інстанції в зазначеній частині без змін скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Скасовуючи судові рішення в частині задоволених позовних вимог про виселення ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 і ухвалюючи в цій частині нове про відмову в їх задоволенні, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначеними судовими рішеннями вирішено питання про права, обов`язки та інтереси ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі в справі, а також у порушення статті 19 Сімейного кодексу України до участі в справі для захисту прав та інтересів малолітньої дитини не були залучені органи опіки та піклування.

Тобто, станом на 18.07.2019 року, на час проведення спірного аукціону з продажу нерухомого майна, а саме: - квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,1 кв. м. та загальною площею 60,9 кв.м., яка як вважає позивач є спільною сумісною власністю подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , якому надано вказану квартиру на підставі ордеру на житлове приміщення № 016086 від 13.01.2014 року, постановою Харківського апеляційного суду від 29 травня 2019 року у справі № 623/2353/16-ц (з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 07 червня 2019 року про виправлення описки в постанові) рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2017 року в частині виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_4 та рішення апеляційного суду Харківської області від 12 жовтня 2017 року в частині залишення рішення суду першої інстанції в зазначеній частині без змін було скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, яку в подальшому, у липні 2019 року ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в особі арбітражного керуючого, ліквідатора Саутенко С. О. було оскаржено до Верховного Суду та яким ухвалою від 01 липня 2019 року було відкрито касаційне провадження, про що також було достеменно відомо учасникам справи про банкрутство.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року у справі 6-1534цс16 та у постанові Верховного Суду від 20 травня у справі № 623/2353/16-ц, провадження № 61-11525св19 про те, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

А тому, висновки місцевого господарського суду, що станом на день формування ліквідаційної маси та реалізації майна ордер на спірну квартиру був недійсним; ухвала Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2019 року не містить застережень стосовно зупинення дії ухвали Господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року, а відтак твердження позивача відносно того, що Саутенко С.О. не мав правових підстав на продаж квартири є необгрунтованими; на момент формування ліквідаційної маси та реалізації майна ВАТ "ІТРЗ" у позивача ані набуття права власності у законний спосіб, ані права проживання та володіння вказаною квартирою не було; ВАТ "ІТРЗ" на момент формування ліквідаційної маси та реалізації майна ВАТ "ІТРЗ" ліквідатором ВАТ "ІТРЗ" Саутенко С.О. було власником спірної квартири, яке було правомірно реалізовано на спірному аукціоні, є передчасними.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, місцевий господарський суд не з`ясував обставини, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а тому рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2021 року у справі слід скасувати повністю, ухваливши нове рішення, яким позов слід задовольнити повністю, поклавши судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно до ст.129 ГПК України на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, ст. 270, ч.2 ст. 275, ст. ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2021 року у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21) скасувати повністю.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними результати аукціону з продажу майна Відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод"(в`їзд Ювілейний, буд. 1, м. Ізюм, Харківська область, 64309, ідентифікаційний код - 01056356), проведеного 18.07.2019 року стосовно лоту № 115 (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ).

Визнати недійсним протокол, складений Українською універсальною біржею від 18.07.2019 року № 92 про проведення аукціону з продажу лоту № 115 (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ).

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 01.08.2019 р., укладений між ліквідатором ВАТ "ІТРЗ" Саутенко С.О. та ТОВ "Енергомаш-Інвес" стосовно лоту № 115 (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ).

Визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1961, видане 23 вересня 2019 року приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим Сергієм Івановичем.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод" (в`їзд Ювілейний, буд. 1, м. Ізюм, Харківська область, 64309, ідентифікаційний код - 01056356) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 ) 9080,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 13620,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.06.2023 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя О.І. Склярук