РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2023Справа № 910/1353/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі»

про стягнення 11565113,86 грн

за участі представників:

від позивача - Чередниченко А.М. (уповноважений представник);

від відповідача - Вовк С.С. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» про стягнення 573068,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином обов`язку по поверненню надлишкової оплати електричної енергії поставленої за Договором №01006/1484 від 01.12.2021 у розмірі 11325307,59 грн. Разом з тим, позивач зазначає, що відповідачем після подання позовної заяви було сплачену суму основної заборгованості в повному обсязі. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 77929,12 грн та інфляційні втрати у розмірі 161877,15 грн.

Відповідач заперечив проти позову, вказавши, що ТОВ «Юнайтед Енерджі» 26.01.2023 було повернуто позивачу надлишково перераховані кошти в повному обсязі. Крім того, відповідач вказав, що на правовідносини за Договором розповсюджується положення пп.16. п.1 Постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 щодо зупинення стягнення штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, в частині основного боргу просив суд закрити провадження у справі, а також просив суд покласти витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що провадження у справі в частині основної заборгованості у розмірі 11325307,59 підлягає закриттю, а позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» (далі - Постачальник) та структурою одиницею НГВУ «Чернігівнафтогаз», яка діє від імені Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №01006/816/251-МТЗ (далі - Договір №01006/816/251-МТР) відповідно до умов якого Постачальник надає послуги з постачання електроенергії Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. (п.2.1. Договору №01006/816/251-МТР)

Період постачання електричної енергії за Договором: з 01.01.2021 по 31.12.2021. (Договору №01006/816/251-МТР)

Крім того, 01.12.2021 між ТОВ «Юнайтед Енерджі» та структурою одиницею НГВУ «Чернігівнафтогаз», яка діє від імені Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №01006/1484 (далі - Договір №01006/1484) відповідно до умов якого Постачальник надає послуги з постачання електричної енергії Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. (п.2.1. Договору №01006/1484)

Період постачання електричної енергії за Договором: з 01.01.2022 по 30.11.2022. (п.2.4. Договору №01006/1484)

Згідно з п.5.2. Договору №01006/1484 Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами , що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з Договірною ціною, яка є Додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до Додатку 2 Договору №01006/1484 умовами оплати /: до 28 числа місяця, що передує розрахунковому авансовий платіж - 33%; до 05 числа розрахункового місця авансовий платіж - 34%; до 15 числа розрахункового місяця авансовий платіж - 33%.

Остаточний розрахунок за фактично відпрацьований період проводиться до 15 числа місяця наступного за звітним. Підписується акт купівлі-продажу електроенергії.

У разі надходження коштів від Споживача понад повну вартість електричної енергії, поставленої Споживачу у розрахунковому періоді, сума таких надходжень зараховується як оплата заборгованості попередніх періодів з найдавнішим терміном виникнення, а за відсутності такої, в рахунок оплати наступного розрахункового періоду або за заявою Споживача повертається його на поточний рахунок.

На виконання умов Договору №01006/816/251-МТР відповідачем було поставлено, а позивачем прийнято за період з січня по грудень 2021 електроенергії на загальну вартість 263752616,84 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами купівлі-продажу електричної енергії.

Позивачем за отриману електроенергію за Договором №01006/816/251-МТР було здійснено оплату на загальну суму 265870225,52 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

11.01.2022 позивач звернувся до відповідача з листом №01/01/11/06/03/05/02-02/01/14 в якому просив відповідача, перенести залишкові кошти у розмірі 2117608,68 грн за Договором №01006/816/251-МТР у зв`язку із закінченням терміну його дії на Договір №01006/1484 від 01.12.2021.

На виконання умов Договору №01006/1484 відповідачем було поставлено, а позивачем прийнято за період з січня по грудень 2022 електроенергії на загальну вартість 58678193,70 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами купівлі-продажу електричної енергії.

Позивачем за отриману електроенергію за Договором №01006/1484 було здійснено оплату на загальну суму 100114032,93 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Так, станом на 16.05.2022 розмір заборгованості відповідача перед позивачем становив 41435839,23 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, за результатами проведення між позивачем та відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі листа відповідача 17/05-3, переплата позивача за Договором становить 23125307,59 грн.

01.12.2022 позивач звернувся до відповідача з листом №01/01/06/03/05/02-02/01/595 в якому просив відповідача повернути кошти за невикористану електричну енергію у розмірі 23125307,59 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було частково повернути суму надлишково сплачених коштів позивача у розмірі 11800000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4952 від 25.01.2023.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 ЦК України.

На підставі частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, відповідач в порушення умов Договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повного та своєчасного повернення суми переплати, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 11325307,59 грн.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 26.01.2023 о 15:47 год. після звернення позивача з позовом до суду (26.01.2023 о 15:28 год.) було сплачено позивачу залишок заборгованості у розмірі 11325307,59, що підтверджується платіжною інструкцією №4955 від 26.01.2023, листом АБ «Банк Південний» №2620/2600/5832/2023-БТ від 17.02.2023 та випискою за рахунком з 26.01.2023.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 11325307,59 грн та необхідність закриття провадження у справі у вказаній частині.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 77929,12 грн та інфляційних втрати у розмірі 161877,15 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Твердження відповідача про те, що позивачем неправомірно нараховано штрафні санкції, оскільки відповідно до постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 на період військового стану зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, судом відхиляються з огляну на таке.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан в Україні, строк якого продовжено Указами Президента України №259/2022 від 14.03.2022, №133/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023.

Відповідно до ст. ст. 1, 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» НКРЕКП є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України; Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг; Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Пунктом 5 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду» в редакції із змінами, внесеними згідно з постановою НКРЕКП №333 від 27.02.2022 було передбачено: «Рекомендувати учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

У подальшому пункти 1-12 постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 замінено новим пунктом 1 в редакції постанови НКРЕКП №413 від 26.04.2022, підпунктом 16 якої передбачено: «зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії».

В той же час, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов`язання, тому пред`явлення позовних вимог у цій частині є правомірним.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ст.1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Суд зазначає, що за подання вказаного позову до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 138781,37 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 280267,32 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією №3245-УГБ23 від 23.01.2023.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити клопотання ПАТ «Укрнафта» про повернення надмірно сплаченої суми судового збору у розмірі 141485,95 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір виник у зв`язку із неправильними діями відповідача, тобто з його вини, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» (01010, м. Київ, вул. Левандовська, буд. 8А, нежиле приміщення 1-8, груп. прим. 10; ідентифікаційний код 41963985) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний номер 00135390) 3% річних у розмірі 77929 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 12 коп., інфляційні втрати у розмірі 161877 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн 15 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 138781 (сто тридцять вісім тисяч сімсот вісімдесят одна) грн 37 коп.

Провадження у справі №910/1353/23 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» суми основної заборгованості у розмірі 11325307 (одинадцять мільйонів триста двадцять п`ять тисяч триста сім) грн 59 коп. закрити.

Повернути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний номер 00135390) судовий збір у розмірі 141485 (сто сорок одна тисяча чотириста вісімдесят п`ять) грн 95 коп., сплачений за платіжною інструкцією №3245-УГБ23 від 23.01.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 05.06.2023

Суддя Я.В. Маринченко