ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023м. ХарківСправа № 922/504/23

Господарський суд Харківської області у складі

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Татаурова В.А.

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 22, ідентифікаційний код 31437750)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіона" (191119, Росія, Санкт-Петербург, вул. Роз`їжджа, буд. 17, літ. А, приміщення 2Н, ідентифікаційний код 781601001)
про стягнення 574 700,00 руб РФ (еквівалент 295 188,90 грн).
за участю представників сторін:

позивача - адвоката Гуляєва А.В.

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіона" (відповідач) про стягнення суми заборгованості за контрактом №55108 від 13.08.2021 у розмірі 574 700,00 руб РФ, еквівалент 295 188,90 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмір 4427,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за контрактом № 55108 від 13.08.2021 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/504/23. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на "06" березня 2023 р. о 09:30 год. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Звернуто увагу відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (частина 2 статті 178 ГПК України).

В підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 06.03.2023 про відкладення підготовчого засідання на 27.03.2023 об 11:30 год.

В підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 27.03.2023 про відкладення підготовчого засідання на 24.04.2023 о 12:10 год.

В підготовчому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 24.04.2023 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.05.2023 об 11:20 год.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 08.05.2023 про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 05.06.2023 о 10:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце цього засідання повідомлений належним чином, відзив у встановлений судом строк до суду не надав.

Щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем у справі є іноземна юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіона", утворена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Згідно зі ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частинами 1, 2 статті 367 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно, зокрема, вручити документи на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території держави відповідача регулюється Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - Постанову Верховної Ради України Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 19.12.1992.

Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась та триває станом на момент ухвалення рішення суду у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

За зверненням Мін`юсту Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

У зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного Акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряді інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справи України 24.02.2022 нотифікувало МЗЗ РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14.02.1992.

Відтак діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в України, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.

Згідно з листом Міністерства юстиції України "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Окрім того, відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства "Укрпошта", у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану, АТ "Укрпошта" припинило поштове співробітництво з поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються.

З огляду на вищенаведене, на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення.

Таким чином, передача будь-яких документів в Російську Федерацію, у тому числі і дипломатичними каналами, наразі неможлива (лист Міністерства юстиції України вих. №100817/98748-22-22/12.1.3 від 31.10.2022).

Відтак, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України суд не здійснює повідомлення про розгляд цієї справи засобами поштового зв`язку та не звертається до суду Російської Федерації з судовим дорученням про вручення документів.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

З урахуванням вищезазначених вимог судом з метою забезпечення процесуальних прав відповідача та належного його повідомлення про розгляд справи в цьому судовому засіданні 05.06.2023 о 10:00 год, 08.05.2023 було здійснено оголошення для відповідача, яке розміщено на порталі судової влади України.

Крім того, з метою забезпечення процесуальних прав відповідача та належного його повідомлення про відкриття провадження у цій справі, призначення розгляду справи о 09:30 год 06.03.2023 та надання у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відзиву на позовну заяву, 14.02.2023 було здійснено оголошення для відповідача, яке розміщено на порталі судової влади України.

Отже, відповідач мав право подати до суду відзив на позовну заяву не пізніше 01.03.2023, проте відповідач не надав до суду відзив на позовну заяву.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Судом ураховується, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин та ураховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю представника відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

13.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Епіона (покупець) було укладено контракт № 55108 (надалі контракт).

Згідно з п. 1.1. контракту постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити фармацевтичну продукцію (надалі товар) за номенклатурою, кількістю та за цінами згідно Специфікаціям, які являються невід`ємними частинами цього контракту.

Відповідно до п. 2.1. контракту постачальник здійснює поставку товару партіями.

Згідно з п. 2.2. контракту номенклатура та кількість кожної партії товару формується на підставі замовлення покупця та зазначається в Специфікації на конкретну партію товару, що постачається.

Відповідно до п. 5.1. контракту поставка товару за контрактом здійснюється на підставі СРТ м. Санкт-Петербург. (міжнародні правила "Інкотермс" в редакції 2020 року) автотранспортом, митні витрати входять у вартість товару.

Згідно з п. 5.2. контракту право власності на товар переходить до покупця з моменту здачі постачальником товару для перевезення органу транспорту.

Згідно з п. 5.5. контракту приймання товару здійснюється на складі покупця на підставі належних норм і правил приймання відповідного виду товару, які діють на території РФ.

Відповідно до п. 6.1. контракту загальна сума контракту складає 574 700,00 руб РФ.

У Специфікації № 3 від 17.02.2022 до контракту сторонами погоджено поставку позивачем відповідачу товару на загальну суму 574 700,00 руб РФ.

Відповідно до п. 6.5. контракту розрахунки за товар, що поставляється на умовах цього контракту, здійснюються за фактом постачання товару протягом 30 календарних днів з дати митного оформлення товару.

Відповідно до п. 10.1. контракту строк дії контракту встановлюється з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12. 2025.

За твердженням позивача, позивач виконав свої зобов`язання за контрактом належним чином, виставив відповідачу інвойс №220083 від 17.02.2022 на суму 574 700,00 руб РФ та поставив відповідачу обумовлений у Специфікації №3 від 17.02.2022 до контракту товар на загальну суму 574 700,00 руб РФ, що підтверджується видатковою накладною № 220083 від 18.02.2022 та митною декларацією UА807170/2022/009103 від 18.02.2022.

Проте, як стверджує позивач, відповідач в порушення умов контракту вартість поставленого товару не оплатив, що стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Харківської області з цим позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 574 700,00 руб РФ (еквівалент 295 188,90 грн).

Відповідач відзив у встановлений судом строк до суду не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 366 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому правовідносини, пов`язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" порядок притягнення до цивільно-правової відповідальності, здійснення такої відповідальності та звільнення від неї може визначатися зовнішньоекономічними договорами (контрактами), якщо це не суперечить чинним законам України.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про міжнародне приватне право" зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону.

Статтею 77 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено випадки виключної підсудності справ з іноземним елементом судам України.

Спір у даній справі не відноситься до випадків виключної підсудності, наведених в статті 77 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Згідно з п. 9.2. контракту № 55108 від 13.08.2021 сторонами передбачено, що спір, не урегульований сторонами в досудовому порядку, підлягає передачі до Господарського суду Харківської області.

Ураховуючи досягнення сторонами домовленості щодо розгляду спору в Господарському суді Харківської області, суд вважає, що спір правомірно передано на розгляд до Господарського суду Харківської області та підлягає вирішенню із застосуванням норм матеріального і процесуального права України.

Так, частиною 3 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Також, ст. 694 Цивільного кодексу України визначено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З огляду на вищевикладене і на те, що відповідач відзив у встановлений судом строк до суду не надав, суму заборгованості не спростував, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за контрактом №55108 від 13.08.2021 у розмірі 574 700,00 руб РФ (еквівалент 295 188,90 грн) обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ураховуючи те, що позов задоволено повністю, згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 4 427,83 грн слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 1, 5, 32, 75, 76, 77 Закону України "Про міжнародне приватне право", ст. 36, 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 626, 629, 655, 712 Цивільного кодексу України та ст. 3, 4, 13, 20, 73, 74, 77, 126, 129, 178, 202, 233, 236-241, 365, 366 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіона" (191119, Росія, Санкт-Петербург, вул. Роз`їжджа, буд. 17, літ. А, приміщення 2Н, ідентифікаційний код 781601001) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 22, ідентифікаційний код 31437750) заборгованість за контрактом №55108 від 13.08.2021 у розмірі 574 700,00 руб РФ (еквівалент 295 188,90 грн).

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 4 427,83 грн покласти на відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіона" (191119, Росія, Санкт-Петербург, вул. Роз`їжджа, буд. 17, літ. А, приміщення 2Н, ідентифікаційний код 781601001).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіона" (191119, Росія, Санкт-Петербург, вул. Роз`їжджа, буд. 17, літ. А, приміщення 2Н, ідентифікаційний код 781601001) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 22, ідентифікаційний код 31437750) судовий збір у розмірі 4 427,83 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров`я" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 22, ідентифікаційний код 31437750).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіона" (191119, Росія, Санкт-Петербург, вул. Роз`їжджа, буд. 17, літ. А, приміщення 2Н, ідентифікаційний код 781601001).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п.17.5 п.17 розділу XІ "Перехідних положень" Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "12" червня 2023 р.

Суддя І.О. Чистякова