РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2023Справа № 910/4194/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Валартін Фарма" (08135, Київська область, с. Чайки, вул. Грушевського, 60)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут" (04108, м. Київ, проспект Свободи, 2Г, літ. А)

про стягнення 272 165,49 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Петришин С.І.

від відповідача: Тітов І.С.

У судовому засіданні 07.06.2023 в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Валартін Фарма" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут" про стягнення 272 165,49 грн., з яких 268 299,05 грн передоплата за непоставлений газ, 3% річних у розмірі 1 720, 05 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 146,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 41FP417-230-21 від 26.12.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4194/23, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

07.04.2023 через загальний відділ діловодства суду (направлений засобами поштового зв`язку 03.04.2023) від відповідача надійшов відзив на позов із доказами направлення його позивачу.

19.04.2023 через загальний відділ діловодства суду (направлений засобами поштового зв`язку 10.04.2023) від позивача надійшла відповідь на відзив із додатками до нього та доказами направлення його відповідачу.

19.04.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи №910/4194/23 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Валартін Фарма" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 17.05.2023.

У судовому засіданні 17.05.2023 судом оголошено протокольну ухвалу про задоволення клопотання представника позивача та долучення до матеріалів справи заяви свідка, також судом було оголошено протокольна ухвала про відкладення розгляду справи за клопотанням сторін на 07.06.2023.

02.06.2023 позивачем через загальний відділ діловодства суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи лист-відповідь ТОВ «Твій Газзбут» на адвокатський запит.

У судовому засіданні 07.06.2023 судом також долучено до матеріал справи копію договору № 41АР200-94621-22 від 01.07.2022, укладеного між позивачем та ТОВ «Твій Газзбут», заслухано пояснення представника позивача, який позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі та представника відповідача, який проти вимог заперечував з підстав наведених у відзиві.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

26 грудня 2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (надалі - постачальник/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Валартін Фарма" (надалі - споживач/позивач) було укладено договір №41FP417-230-21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (надалі - договір), відповідно до умов якого (п.1.1).постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором

У п.1.2 договору визначено, що річний плановий обсяг постачання газу - до 41 000 куб.м.

Відповідно до п. 3.5 договору місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом 2 договору.

За умовами п. 4.1 договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

Згідно з п. 4.2 договору оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України наступним чином - оплата в розмірі 100% здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 9.1 цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Припинення чи розірвання договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін на підставі та в порядку, встановленими чинним законодавством України та договором (п.9.2 договору).

У п. 9.15 договору визначено, що договір вважається продовженим (пролонгованим) на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Кількість пролонгацій необмежена. При цьому, сторони укладають додаткову угоду до цього договору, в якій визначають плановий обсяг постачання природного газу.

За доводами позивача, споживачем на виконання умов договору здійснено оплату газу що підтверджується такими документами:

платіжною інструкцією від 23.02.2021 № 4383 на суму 69 300,01 грн, згідно рахунку на оплату № 61003557 від 11.02.2021;

платіжною інструкцією від 18.03.2021 № 4672 на суму 24 750,00 грн згідно рахунку на оплату № 61006054 від 15.03.2021;

платіжною інструкцією від 30.09.2021 № 6906 на суму 29 863,90 грн згідно рахунку на оплату № 61015273 від 27.09.2021;

платіжною інструкцією від 26.10.2021 № 7213 на суму 71 580,40 грн згідно рахунку на оплату № 61017363 від 21.10.2021;

платіжною інструкцією від 23.11.2021 № 7626 на суму 176 500,10 грн згідно рахунку на оплату № 61019313 від 18.11.2021;

платіжною інструкцією від 25.11.2021 № 7675 на суму 37 673,89 грн згідно рахунку на оплату № 61019510 від 24.11.2021;

платіжною інструкцією від 06.01.2022 № 8178 на суму 18 188,35 грн згідно рахунку на оплату № 62000231 від 05.01.2022;

платіжною інструкцією від 06.01.2022 № 8179 на суму 262 695,56 грн згідно рахунку на оплату № 62000303 від 05.01.2022;

платіжною інструкцією від 27.01.2022 № 8389 на суму 262 695,56 грн згідно рахунку на оплату № 62001369 від 25.01.2022;

платіжною інструкцією від 24.02.2022 № 8766 на суму 158 073,62 грн згідно рахунку на оплату № 62003187 від 17.02.2022.

Крім іншого, як вказує позивач, 12.02.2021 представник відповідача надіслав зі своєї електронної адреси на електронну адресу працівника позивача електронний лист з пропозицією перенести переплату в розмірі 99 024,36 грн, що склалася на 01.02.2021 по попередньому договорі на постачання природного газу № 114112CYMHFP016 від 04.01.2016р, на новий Договір № 41FP417-230-21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 26.12.2020, який укладений між позивачем та відповідачем.

Позивач в свою чергу, прийняв дану пропозицію та надіслав листа вих. № 75 від 16.02.2021 на перенесення переплати на новий Договір № 41FP417-230-21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 26.12.2020 шляхом надсилання з електронної адреси працівника позивача на електронну адресу представника відповідача .

Так, за доводами позивача, останнім виконано свої зобов`язання по договору належним чином та здійснено оплату за газ на загальну суму 1 210 345,75 грн.

Однак, як вказує позивача, відповідачем не належним чином виконано умови договору, здійснено лише часткову поставку газу позивача, що підтверджується, зокрема:

актом № К приймання-передачі природного газу від 28.02.2021 на загальну суму 71 216,05 грн;

актом № К приймання-передачі природного газу від 31.03.2021 на загальну суму 56 633,35 грн;

актом № К приймання-передачі природного газу від 30.04.2021 на загальну суму 29 175,70 грн;

актом № К приймання-передачі природного газу від 31.10.2021 на загальну суму 12 395,09 грн;

актом № К038Ю21718 приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 на загальну суму 139 328,98 грн;

актом № К приймання-передачі природного газу від 31.12.2021 на загальну суму 218 117,14 грн;

актом № К приймання-передачі природного газу від 31.01.2022 на загальну суму 257 733,44 грн;

актом № К приймання-передачі природного газу від 28.02.2022 на загальну суму 157 196,27 грн;

актом № К приймання-передачі природного газу від 31.03.2022 на загальну суму 170,54 грн;

актом № К приймання-передачі природного газу від 30.04.2022 на загальну суму 80,14 грн.

Відтак, загальна сума поставленого по договору газу склала 942 046,70 грн, у зв`язку чим, станом на 08.03.2023 заборгованість за непоставлений газ відповідача перед позивачем становить 268 299,05 грн, що також підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків по договору за період 1 півріччя 2022 від 27.07.2022, підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого їх печатками.

У зв`язку з невиконанням з боку відповідача зобов`язання по поставці газу, а також враховуючи те, що у позивача, через зволікання відповідача, відпала необхідність в газі, який був оплачений, позивач звернувся до відповідач з листом від 06.122022 року № 487, в якому вимагав повернення сплачених коштів за непоставлений газ у сумі 268 299,05 грн. Вказаний лист був отриманий відповідачем 13.12.2022, однак грошові кошти позивачу не повернув, а тому позивач звернувся до суду із даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

За приписами ч. 5 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" договір постачання повинен містити такі істотні умови: 1) обов`язок постачальника забезпечити споживача всією необхідною інформацією про загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з таким постачальником шляхом її розміщення на офіційному веб-сайті постачальника; 2) обов`язок постачальника забезпечити споживача інформацією про обсяги та інші показники споживання природного газу таким споживачем на безоплатній основі; 3) обов`язок постачальника повідомити споживачу про намір внесення змін до договору постачання природного газу в частині умов постачання до початку дії таких змін та гарантування права споживача на дострокове розірвання договору постачання, якщо нові умови постачання є для нього неприйнятними; 4) обов`язок постачальника забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації; 5) обов`язок постачальника забезпечити споживача прозорими, простими та доступними способами досудового вирішення спорів з таким постачальником; 6) порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (Правил постачання природного газу) постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

У п. 11 розділу ІІ Правил постачання природного газу визначено, що розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника.

Згідно з п. 20 розділу ІІ Правил постачання природного газу споживач зобов`язується: дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами; здійснювати комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню загрози життю або травматизму, пошкодженню обладнання та продукції, негативних екологічних наслідків тощо в разі отримання повідомлення про припинення (обмеження) постачання (розподілу/транспортування) природного газу; забезпечувати допуск представників постачальника за пред`явленням службового посвідчення на територію власних об`єктів для звірки даних фактичного споживання природного газу; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках: порушення строків оплати за договором на постачання природного газу; відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, виділеного споживачу; перевитрат добової норми та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником; відсутності укладеного договору постачання природного газу; інших випадках, передбачених цими Правилами та чинним законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи 26.12.2020 між відповідачем як постачальником та позивачем як споживачем укладено договір №41FP417-230-21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Враховуючи умови п.п. 9.1., 9.15 договору, суд приходить до висновку, що термін дії вказаного договору закінчився 31.12.2021, оскільки матеріли справи не місять доказів укладення сторонами додаткової угоди до цього договору, в якій би визначили плановий обсяг постачання природного газу на 2022 рік (як цього вимагає п. 9.15 у різі пролонгації).

Однак, матеріалами справи підтверджується факт поставки природнього газу позивачу протягом 2021 року та з січня по квітень 2022 років, що не заперечується сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, про що наведене вище, загальна сума поставленого природного газу за вказаний період складає 942 046,70 грн, в той час, як розмір сплачених позивачем грошових коштів становить 1 210 345,75 грн, тобто позивачем здійснено переплату у сумі 268 299,05 грн, що також підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період 1 півріччя 2022 від 27.07.2022, підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого їх печатками.

Відповідно до п. 4.8 договору у разі переплати вартості газу сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період.

Судом встановлено, що в липні 2022 відповідач повідомив позивача про неможливість постачання природного газу споживачу й запропонував останньому укласти новий договір з іншим постачальником. Вказаний факт не заперечується відповідачем.

У зв`язку з чим, як вказує позивач, 01.07.2022 останнім укладено договір № 41АP200-94621-22 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» (копію вказаної угоди міститься в матеріалах справи).

Отже, враховуючи, що термін дії договору закінчився 31.12.2021, та беручи до уваги той факт, що сторонами не визначено обсяги поставки газу на 2022 рік, то фактично у відповідача припинився обов`язок постачати позивачу природний газ за вказаний період.

Однак, матеріалами справи свідчать про постачання відповідачем позивачу природного газу, в тому числі після припинення дії договору (з січня 2022 по квітень 2022), що підтверджується актами приймання-передачі природного газу № К від 31.01.2022, № К від 28.02.2022; № К від 31.03.2022 та № К від 30.04.2022.

Споживання поставленого природного газу не заперечується позивачем й відповідно здійснено його оплату у сумі, що перевищує обсяг спожитого та поставленого природного газу на суму 268 299,05 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до відповідач з листом від 06.122022 року № 487, в якому вимагав повернення сплачених коштів за непоставлений газ у сумі 268 299,05 грн. Вказаний лист був отриманий відповідачем 13.12.2022.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що станом на дату подання позову до суду, у позивача існувала переплата у розмірі 268 299,05 грн, яка не може бути зарахована в оплату за газ у наступних розрахункових періодах, підстави для утримання відповідачем зазначених грошових коштів немає, а відтак, відповідач зобов`язаний був повернути позивачу вказану суму на вимогу останнього згідно положень ч. 2 ст.530 ЦК України.

Таким чином, відповідач повинен був повернути позивачу грошові кошти у сумі 268 299,05 грн у строк до 20.12.2022.

Доказів сплати (повернення) відповідачем грошових коштів у розмірі 268 299,05 грн станом на дату розгляду справи у суді матеріали справи не містять, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 268 299,05 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім іншого, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 720, 05 грн та інфляційних втрат у розмірі 2 146,39 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що останні є обґрунтованими та арифметично вірним, а тому вимоги в цій частині правомірні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Наведені заперечення відповідача на позовну заяву спростовуються наявними у матеріалами справи доказами, в тому числі актом звіряння взаємних розрахунків за період 1 півріччя 2022 від 27.07.2022, підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого їх печатками, яким підтверджено наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі 268 299,05 грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.0.2020 у справі № 924/233/18).

У зазначеному аспекті слід зазначити, що відповідач під час розгляду справи не надав суду належних, допустимих та більш вірогідних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги позивача.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам сторін, надано можливість обґрунтувати свої правові позиції щодо позову та заперечення на позовну заяву, надати додаткові докази щодо обґрунтування своїх позицій.

Отже, з огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а відповідачем в свою чергу не надано належних доказів на спростування наведених вище висновків, суд з огляду на наявні у матеріалах справи докази та з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, вважає, що заявлені позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (04108, м. Київ, пр-т Свободи, буд. 2г, літ. А; ідентифікаційний код 39592941) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Валартін Фарма" (08135, Київська область, с. Чайки, вул. Грушевського, буд. 60; ідентифікаційний код 39592941) заборгованість у розмірі 268 299 грн 05 коп.; 3% річних на суму 1 720 грн 05 коп., інфляційні втрати 2 146 грн 39 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 082 грн 48 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.06.2023

Суддя Л.Г. Пукшин