ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2023 р. Справа №914/2819/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Марка Р.І.,

Суддів: Матущака О.І.,

Скрипчук О.С.

Секретар судового засідання: Чудяк Х.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Бердар С.В.;

від відповідача: Сливка В.В.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради б/н від 05.04.2023 (вх. № 01-05/1053/23 від 05.04.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2023 (повний текст рішення складено 17.03.2023)

у справі № 914/2819/22 (головуючий суддя Щигельська О.І.)

за позовом Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області

до відповідача: Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради

про стягнення заборгованості на суму 537 052,10грн. (позовні вимоги викладено у відповідності до заяви позивача про зменшення позовних вимог)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.03.2023 позов задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради на користь Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області суму 537 052, 10 грн. заборгованості, а також суму 6 444,62 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Суд першої інстанції, перевіривши наявні в справі докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства Дрогобичво доканал Дрогобицької міської ради Львівської області до Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради про стягнення 432 535,63 грн заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення, 13 254,64 грн пені, 80 367,62 грн індексу інфляції, 10 894,31 грн 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі та задовольнив заяву відповідача щодо розстрочення виконання судового рішення, оскільки наведені відповідачем обставини впливають на спроможність своєчасного ведення розрахунків, обмежують безперешкодне провадження господарської діяльності, враховуючи фінансовий стан відповідача, беручи до уваги триваючий воєнний стан в країні.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Комунальне підприємство Вододар Бориславської міської ради б/н від 05.04.2023, оскаржило рішення суду в апеляційному порядку. Апеляційна скарга б/н від 05.04.2023 (вх. № 01-05/1053/23 від 05.04.2023), подана до Західного апеляційного господарського суду 05.04.2023. В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2023 у справі № 914/2819/22 в частині розстрочення стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні пені, інфляційних збитків та 3% річних.

В апеляційній скарзі апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим в частині стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних з огляду на те, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними. На переконання апелянта стягнення пені, інфляційних збитків та 3 % річних в умовах військового стану є неприпустимим, адже у відповідача відсутня вина, що підтверджується вищевказаним листом ТПП та протоколом територіальної комісії про компенсацію з різниці в тарифах для КП «Вододар» у розмірі 5 405 112 грн.

18.05.2023 від Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області надійшов відзив б/н від 17.05.2023 (вх. №01-04/3330/23) на апеляційну скаргу, в якому позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає, що такі не відповідають фактичним з огляду на те, що відповідач не надав доказів того, що військова агресія унеможливила виконання зобов`язань за Договором № 5136 від 17.01.2022. Також, позивач вказує, що апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Львівської області в частині розстрочення стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних, незважаючи на те, що саме він клопотав про розстрочення в суді першої інстанції.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2023 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Марка Р.І., суддів Матущак О.І. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради та призначено розгляд справи на 29.05.2023.

В судовому засіданні позивач заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2023 залишити без змін. Відповідач підтримав доводи апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Між Комунальним підприємством Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області (позивач по справі, виконавець за договором) та Комунальним підприємством Вододар Бориславської міської ради (відповідач по справі, споживач за договором) укладено Договір №5136 про надання послуг з централізованого водовідведення від 17.01.2022 року, за яким виконавець зобов`язався надавати споживачеві послуги з централізованого водовідведення ДК 021:20-0 (відведення стічних вод), а споживач зобов`язався оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, передбачених договором (п.1. Договору).

Відповідно до п. 1, 2. Договору послуги надаються споживачеві безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Послуга з централізованого водовідведення надається у мережі виконавця з мереж споживача за умови справності мереж споживача.

Пунктами 7 Договору встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць (з 01 числа по останній день місяця). Оплата послуг здійснюється не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом. Рахунки на оплату послуг формуються виконавцем на основі даних про обсяг скиду стічних вод до мереж виконавця та надаються споживачеві (його представникові) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги. Рахунки надаються у паперовому вигляді та на безоплатній основі.

Відповідно до п. 8. Договору споживач надає виконавцю дані про обсяги скинутих стічних вод до мереж виконавця у паперовому вигляді останнього дня місяця, в якому надавалися послуги.

Згідно з п. 42 Договору виконавець, згідно цього договору, надає послугу централізованого водовідведення споживачу, а саме проводить приймання, транспортування та очистку стічних вод. Стічні води, що скидаються споживачем повинні відповідати вимогам Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316 (далі - Правила). Ліміт споживання наданих послуг з централізованого водовідведення 589 840 000 м3 на рік, 49 126 м3 на місяць, 1 616 м3 в добу. Максимальний миттєвий скид стічних вод не може перевищувати 310 м3/год.

Позивач вказує, що на виконання умов Договору № 5136, за період з березня по жовтень 2022 року відповідачу надані послуги з централізованого водовідведення, що підтверджується долученими копіями документів, а саме:

- за березень 2022 року: акт про скид стоків вих. № 60 від 31.03.2022 р., відповідно до якого скид стоків з 01.03.2022 по 31.03.2022 становить 50096 м куб; акт № ОУ-0003373 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 31.03.2022 на суму 211004,35 грн; рахунок-фактура №5136 від 31.03.2022 на суму 211004,35 грн.

- за квітень 2022 року: акт про скид стоків вих. № 70 від 30.04.2022 р., відповідно до якого скид стоків з 01.04.2022 по 30.04.2022 становить 48480 м куб; акт № ОУ-0004499 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.04.2022 на суму 204197,76 грн; рахунок-фактура №5136 від 28.04.2022 на суму 204197,76 грн;

- за травень 2022 року: акт про скид стоків вих. № 80 від 31.05.2022 р., відповідно до якого скид стоків з 01.05.2022 по 30.05.2022 становить 50096 м куб; акт № ОУ-0006178 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 31.05.2022 на суму 211004,35 грн; рахунок-фактура №5136 від 31.05.2022 на суму 211004,35 грн.

- за червень 2022 року: акт про скид стоків вих. № 70 від 30.06.2022 р., відповідно до якого скид стоків з 01.06.2022 по 30.06.2022 становить 48480 м куб; акт № ОУ-0007482 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.06.2022 на суму 204197,76 грн; рахунок-фактура №5136 від 30.06.2022 на суму 204197,76 грн.

- за липень 2022 року: акт про скид стоків вих. № 90 від 01.08.2022 р., відповідно до якого скид стоків з 01.07.2022 по 31.07.2022 становить 50096 м куб; акт № ОУ-0009426 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 31.07.2022 на суму 211004,35 грн; рахунок-фактура № 5136 від 29.07.2022 на суму 211004,35 грн;

- за серпень 2022 року: акт про скид стоків вих. № 90 від 31.08.2022 р., відповідно до якого скид стоків з 01.08.2022 по 31.08.2022 становить 50096 м куб; акт № ОУ-00100305 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 31.08.2022 року на суму 211004,35 грн; рахунок-фактура № 5136 від 31.08.2022 на суму 211004,35 грн.

- за вересень 2022 року: акт про скид стоків вих. № 110 від 31.08.2022 р., відповідно до якого скид стоків з 01.09.2022 по 30.09.2022 становить 48480 м куб; рахунок-фактура № 5136 від 30.09.2022 на суму 204197,76 грн;

- за жовтень 2022 року: акт про скид стоків вих. № 129 від 31.10.2022 р., відповідно до якого скид стоків з 01.10.2022 по 31.10.2022 становить 50096 м куб; акт № ОУ-0013094 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 31.10.2022 року на суму 211004,35 грн.

Загальна суму наданих позивачем послуг складає 1667615,03 грн.

Відповідно до п. 11 Договору, оплата послуг здійснюється в безготівковій формі. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Однак відповідачем надані послуги оплачено не в повному обсязі, з матеріалів справи встановлено, що споживачем здійснено часткові оплати на загальну суму 1235079,40 грн.

Відповідно до п. 12 Договору у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послуги.

У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради про стягнення 432 535,63 грн заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення (з урахуванням зменшення позовних вимог), 13 254,64 грн пені нарахованої на підставі п. 12 Договору та 80 367,62 грн індексу інфляції, 10 894,31 грн 3% річних нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

Дослідивши обставини справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Перевіривши правильність розрахунків індексу інфляції та 3% річних, за заявлені позивачем періоди, суд встановив, що такі проведено вірно, позивачем враховано час виникнення заборгованості, період її існування, розмір заборгованості, відтак вимоги про стягнення 80 367,62 грн індексу інфляції, 10 894,31 грн 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення пені

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно положень ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією (ч. 6-7 ст.231 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 12 Договору № 5136 , у разі несвоєчасного здійснення платежів за послуги споживач сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послуги.

Перевіривши правильність розрахунку пені за заявлений позивачем період, суд встановив, що такий проведено вірно, відтак, сума належної до стягнення з відповідача пені становить 13 254,64 грн.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, в якому визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними. На переконання апелянта стягнення пені, інфляційних збитків та 3 % річних в умовах військового стану є неприпустимим, адже у відповідача відсутня вина, що підтверджується вищевказаним листом ТПП та протоколом територіальної комісії про компенсацію з різниці в тарифах для КП «Вододар» у розмірі 5 405 112 грн. Щодо даних тверджень колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частин першої, другої статті 611 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із статті 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Враховуючи те, що апелянтом не подано суду апеляційної інстанції жодного об`єктивного, допустимого та переконливого доказу на підтвердження настання форс-мажорних обставин, які б впливали на виконання її зобов`язання, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд попередньої інстанції дійшов до правильного висновку щодо задоволення позовних вимог Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області до Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради про стягнення 13 254,64 грн пені, 80 367,62 грн індексу інфляції, 10 894,31 грн 3% річних.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст.277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги. Таких підстав апеляційним судом також не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В силу положень ст. 129, 130 ГПК України судовий збір покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 86,129,236,254,269,270,275,276,281,282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2023 у справі № 914/2819/22 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.06.2023.

Головуючий суддя Марко Р.І.

Суддя Скрипчук О.С.

Суддя Матущак О.І.