ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 Справа № 917/466/23

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Паламарчука В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО АРЕНА" вул.Смілянська, 144/1, м.Черкаси, 18008

до Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД - АГРО" вул.Пушкіна, буд. 42, офіс 106, м. Полтава, Полтавська область, 36039

про стягнення 557 651,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО АРЕНА" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вхід. №497/23 від 24.03.2023) про стягнення з Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД - АГРО" заборгованості за Договором поставки №2471-К від 11.05.2021р. в розмірі 557 651,74грн., з яких: 293028,00грн - основний борг, 53226,73грн - пеня, 10645,34грн - 3% річних, 83540,47грн - інфляційних збитків, 117211,20грн - штраф у розмірі 40% від вартості несплаченого або несвоєчасно сплаченого товару.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2023 позовну заяву передано на розгляд судді Паламарчука В.В.

Ухвалою від 03.04.2023р. суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали, та для подання заперечень до 5 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи, відповідач отримав копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду від 03.04.2023р. 13.04.2023р.

Відповідач відзив на позов не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В ході розгляду даної справи господарським судом Полтавської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО АРЕНА" (Постачальник) та Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро» (Покупець) 11 травня 2021 року укладено Договір поставки №2471-К (далі Договір а.с.5-8).

Відповідно до пункту 1.1 Договору поставки - Постачальник зобов`язується передати (постачати) у зумовлені строки (строк) Покупцеві Товар (насіння сільськогосподарських культур та/або засоби захисту рослин, добрива, мінеральні добрива, паливо дизельне) та інший Товар, який поставляється Постачальником Покупцю по цьому Договору у кількості, асортименті і по цінах, згідно з видатковими накладними (додатками, специфікаціями), що є невід`ємними частинами цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти вказані товари і своєчасно сплатити за них певну грошову суму на умовах цього Договору.

Вартість даного Договору складається з суми вартості партій Товарів, поставлених Постачальником протягом строку дії даного Договору. Ціна Товару та загальна вартість Договору визначається згідно видатковими накладними (додатками, специфікаціями), які є невід`ємною частиною даного Договору (п.1.2)

Покупець оплачує поставлені Постачальником Товари за цінами, зазначеними у специфікаціях та/або видаткових накладних, що є невід`ємними частинами цього Договору (п.2.1).

Відповідно до п.2.5 Договору поставки, строк оплати Товару визначається у відповідній Специфікації.

Товар за умовами даного Договору поставляється окремими партіями на підставі погоджених Сторонами Специфікацій (п.3.1).

Поставка Товару здійснюється в терміни, зазначені в Додатках (Специфікаціях) до Договору, за умовах відсутності заборгованості Покупця.(п.3.2).

Покупець зобов`язується сплатити ціну Товару, згідно розділу 2 (Ціна та умови оплати) даного Договору (п.6.6).

Сторони вирішили, що до вимог про нарахування та стягнення усіх штрафних санкцій (в тому числі штраф, пеня, неустойка) за цим Договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, який передбачений ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, Кредитор за грошовим зобов`язанням, що порушене, може звернутись до суду з вимогою про стягнення усіх штрафних санкцій (в тому числі штраф, пеня, неустойка) за цим Договором в межах 3 (трьох) років (п.7.5).

В разі прострочення Покупцем виконання грошового зобов`язання (часткове виконання) за цим Договором та відповідними Додатками до нього, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі - 15 % (п`ятнадцять відсотків) річних від вартості неоплаченого (несвоєчасно оплаченого) Товару (п.7.6)

Якщо Покупець прострочить сплату за Товар то окрім неустойки та інших санкцій, передбачених цим Договором, він додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 40 % (сорок) відсотків від вартості несплаченого або несвоєчасно сплаченого Товару (п.7.7).

До Договору поставки сторони уклали Додаток Специфікацію №1 від 14.05.2021р. (а.с.9), де визначили, що Постачальник зобов`язується продати та відвантажити, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти на умовах, передбачених вищезгаданим Договором, наступний Товар: Паливо дизельне ДП-Л-Євро5 в кількості 5000,00л на загальну вартість 121 080,00 грн. (з ПДВ) грн.

Відповідно п.4 Специфікації, оплата товару здійснюється в строк: до 30 грудня 2021 року.

З дати підписання цієї Специфікації і до моменту оплату товару, який вказаний в цій Специфікації, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі 15 % (п`ятнадцять відсотків) річних від вартості Товару (п.5 Специфікації).

02 червня 2021 року Сторони уклали Додаток Специфікацію №2 (а.с.10), де визначили, що Постачальник зобов`язується продати та відвантажити, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти на умовах, Товар: Бензин А-92 Євро в кількості 1000,00л на загальну вартість 22 190,00 грн. (без ПДВ) та Паливо дизельне ДП-Л Євро5 в кількості 5000,00л на суму 98 400,00 грн. (без ППД). Разом 144 708,00 грн. (з ПДВ)

Відповідно п.4 Специфікації, оплата товару здійснюється в строк: до 30 грудня 2021 року.

16 червня 2021 року Сторони уклали Додаток Специфікацію №3 (а.с.11), відповідно до якої Постачальник зобов`язується продати та відвантажити, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти на умовах, Товар: Бензин А-92 Євро в кількості 1000,00л на загальну вартість 27 240,00 грн. (з ПДВ)

Відповідно п.4 Специфікації, оплата товару здійснюється в строк: до 30 грудня 2021 року.

Згідно видаткових накладних №2652 від 21.05.2021р., №2790 від 03.06.2021р., №2907 від 18.06.2021р. на виконання умов Договору №2471-К від 11.05.2021 р. та Специфікацій до нього ТОВ «АГРО АРЕНА» передало, а СПП «РВД-АГРО» прийняло Товар на загальну суму 293 028,00 грн.

В порушення умов Договору поставки, СПП «РВД-АГРО» за поставлену продукцію не розрахувалося, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 293 028,00 грн.

За порушення строку оплати, позивач заявив до стягнення пеню у розмірі 53 226,73 грн., інфляційні збитки - 83 540,47 грн., 3% річних - 10 645,34 грн., штраф - 117 211,20 грн.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦК України, цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст. 174 Господарського кодексу України (надалі Господарського кодексу України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 ГК України.

Відповідно до ст.599 ЦК України та ст.202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до наданих позивачем Специфікацій №1 від 14.05.2021р., №2 від 02.06.2021р., №3 від 16.06.2021р. та видаткових накладних №2652 від 21.05.2021р., №2790 від 03.06.2021р., №2907 від 18.06.2021р. Постачальник - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО АРЕНА" поставив Покупцю - Сільськогосподарському приватному підприємству "РВД-АГРО" Паливо дизельне ДП-Л-Євро5 та Бензин А-92 Євро на загальну суму 293 028,00 (а.с.9-14)

Вказані документи підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін.

Відповідно до п.4 Специфікацій, оплата товару здійснюється в строк: до 30 грудня 2021 року.

За поставлений товар відповідачем не розрахувався.

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений товар становить 293 028,00 грн.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Пунктом 7.5. Договору сторони вирішили, що до вимог про нарахування та стягнення усіх штрафних санкцій (в тому числі штраф, пеня, неустойка) за цим Договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, який передбачений ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, Кредитор за грошовим зобов`язанням, що порушене, може звернутись до суду з вимогою про стягнення усіх штрафних санкцій (в тому числі штраф, пеня, неустойка) за цим Договором в межах 3 (трьох) років.

Відповідно до пункту 7.6. Договору, в разі прострочення Покупцем виконання грошового зобов`язання (часткове виконання) за цим Договором та відповідними Додатками до нього, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі - 15 % (п`ятнадцять відсотків) річних від вартості неоплаченого (несвоєчасно оплаченого) Товару.

Пунктом 5 Специфікацій визначено, що з дати підписання цієї Специфікації і до моменту оплату товару, який вказаний в цій Специфікації, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі - 15 % (п`ятнадцять відсотків) річних від вартості Товару.

За результатами проведеного перерахунку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення пені за період з 31.12.2021р. по 17.03.2023 в розмірі 53 226,73 грн. - підлягають задоволенню.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин відповідно до ст.230 ГК України зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. (ч.1 ст.231 ГК).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Пунктом 7.7 Договору, сторони погодились, що у випадку якщо Покупець прострочить сплату за товар то окрім неустойки та інших санкцій, передбачених цим Договором, він додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 40 % (сорок) відсотків від вартості несплаченого або несвоєчасно сплаченого Товару.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення 40% штрафу в розмірі 117 211,20 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі вказаних положень нараховано відповідачу за період з 01.01.2022р. по 28.02.2023р. інфляційні збитки в розмірі 83 540,47 грн. та за період з 31.12.2021р. по 17.03.2023р. 3% річних в розмірі 10 645,34 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пред`явлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що такі розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства, виконані арифметично вірно, вказані суми нараховані обґрунтовано та підлягають до стягнення.

В зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги у розмірі 557 651,74 грн., з яких: 293 028,00 грн - основна сума боргу, 53 226,73 грн. - пені, 117 211,20 грн. - 40% штрафу, 10 645,34 грн. - 3% річних та 83 540,47 грн - інфляційні збитки є правомірними, документально підтвердженими та задовольняються судом.

Згідно з ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст.74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується частиною першою статті 129 ГПК України, в зв`язку з чим, витрати зі сплати судового збору в розмірі 8364,78 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД - АГРО" (вул.Пушкіна, буд. 42, офіс 106, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО АРЕНА" (вул. Смілянська, 144/1, м.Черкаси, 18008, ) заборгованість за Договором поставки №2471-К від 11.05.2021р. з яких: 293028,00 грн - основна сума боргу, 53226,73 грн - пеня, 117211,20 грн - 40% штрафу, 10645,34 грн - 3% річних та 83540,47 грн - інфляційні збитки, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 8364,78грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України).

Суддя Паламарчук В.В.