РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2023Справа № 910/10578/22
За позовом Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельний центр "РЕНЕСАНС"

про стягнення 556229,48 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва надійшов указаний позов Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельний центр "РЕНЕСАНС" (далі - відповідач) про стягнення боргу та санкцій на надані послуги з теплопостачання у квартиру №32 будинку №5 по вул. Сержанта Жужоми у м. Черкаси.

Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач є забудовником будинку №5 по вул. Сержанта Жужоми у м. Черкаси, і йому було надано послуги з теплопостачання та гарячої води у квартиру № 32 в цьому ж будинку без укладення договору, однак відповідачем за отримані послуги та внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води не було оплачено.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі, оскільки відповідна ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у позові та зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі повернувся не врученим відповідачу із відміткою працівників Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» з написом на конверті працівником пошти «не розшукано».

Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відтак, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а Відповідач, натомість, проявив процесуальну бездіяльність.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії, рішення Черкаського міськвиконкому № 520 від 24.05.2000 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.

Позивач зазначає, що ним у період з листопада 2016 року по серпень 2022 року були надані послуги з теплопостачання та гарячої води в будинок № 5 по вул. Сержанта Жужоми в м. Черкаси, в тому числі і в квартиру №32.

Як пояснює позивач, жоден з інвесторів даного будинку так і не оформив право власності на квартиру № 32, що підтверджується інформацією з КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 15.01.2021 № 21 та інформацією (інформаційною довідкою) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2020 № 223059422.

Також квартиру № 32 в будинку № 5 по вул. Сержанта Жужоми в м. Черкасах не було передано до комунальної або державної власності міста, що підтверджується листом виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2021 № 25650-01-10.

Позивач вважає, що надані ним послуги за спірний період у квартиру №32 має оплачувати саме відповідач, оскільки він є забудовником будинку № 5 по вул. Сержанта Жужоми в м. Черкасах, а право власності на квартиру так і не було ніким оформлене, а отже, на думку позивача, наданими ним послугами користувався саме забудовник.

З пояснень позивача також вбачається, що у квартирі № 32 в будинку № 5 по вул. Сержанта Жужоми в м. Черкасах не встановлено квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно з п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Мінрегіонрозвитку від 22.11.2018 № 315.

Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі № 32 будинку № 5 по вул. Сержанта Жужоми в м. Черкасах також відсутній, тому згідно п. 21 вищевказаних правил плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу. Відповідно до п. 26 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 обсяги спожитої у будівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються між споживачами відповідно до Методики розподілу, згаданої вище.

Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.

У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послугу здійснювалися згідно з п.п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.

Оскільки між сторонами не було укладено договору на теплопостачання, позивачем здійснено нарахування послуг за Методикою розподілу та було нараховано з листопада 2016 року по серпень 2022 року - 516599,39 грн за теплопостачання опалення та гарячої води та відповідні внески, на підтвердження чого надано лист-розрахунок по ор №10005032.

Позивач також вказує на те, що станом на день звернення із позовом постачання гарячої води у спірну квартиру припинено, трубопровід опломбовано.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (які діяли у спірний період до 01.05.2022), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і споживачем, який отримує послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої води.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо) (в редакції Закону чинного в період з січня 2013 року до 01 травня 2019 року).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.

Водночас відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналогічні норми зазначені в п. 1 ч.1 та п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 березня 2018 року № 401/710/15-ц та у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 922/2790/17, від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 686/14833/15-ц (провадження № 61-26205св18).

Разом з тим вказаний обов`язок виникає лише в разі отримання споживачем певних послуг.

Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

У частині 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3-4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).

За твердженнями позивача саме відповідачем було отримано відповідні послуги з теплопостачання та гарячої води у спірній квартирі, на підтвердження таких доводів ним надано перелік інвесторів житлового будинку №5 по вул. Сержанта Жужоми в м. Черкаси, який затверджено та підписано відповідачем.

З долученого позивачем переліку інвесторів будинку №5 по вул. Сержанта Жужоми в м. Черкаси вбачається, що цей перелік затверджено відповідачем та згідно переліку квартир і нежилих приміщень за відповідачем закріплені цокольні приміщення цього будинку, тоді як, спірна квартира №32 містить інформацію про належність її інвестору Олійник Л.Г.

Листом №21 від 15.01.2021 КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» підтверджено, що інвентаризаційна справа по квартирі №32 не зареєстрована.

З наданого позивачем витягу стосовно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 08.09.2020 відсутні відомості щодо права власності на квартиру №32.

Листом від 19.11.2021 Черкаська міська рада вказала, що квартира №32 не є об`єктом комунальної чи державної власності.

Будь-яких інших доказів стосовно того, що відповідач є забудовником будинку № 5 по вул. Сержанта Жужоми в м. Черкаси позивачем не надано, окрім переліку інвесторів.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту надання ним теплової енергії у вигляді опалення та гарячої води до спірної квартири у будинку № 5 по вул. Сержанта Жужоми в м. Черкаси як то, актів чи корінців наряду підключення спірної квартири (будинку в цілому) до теплопостачання.

Наданий позивачем лист-розрахунок не є доказом, який би підтвердив факт надання ним послуг в спірну квартиру за спірний період, а лише має в собі розрахункову таблицю, з якої, крім того, неможливо зрозуміти яким чином позивач розраховував вартість наданих послуг та їх об`єм, окремо по теплопостачанню та окремо по гарячій воді, а також відсутні докази на підтвердження встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за які по твердженнях позивача відповідач має платити внески.

Таким чином, з наданих позивачем доказів, суд не може встановити сам факт надання відповідачу у спірну квартиру послуг з теплопостачання та гарячої води у період з листопада 2016 року по серпень 2022 року, а також послуг які стосуються встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води у будинок № 5 по вул. Сержанта Жужоми в м. Черкаси.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, позивачем на підтвердження його тверджень викладених у позові не було надано належних та допустимих доказів, а тому підстав для стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 516599,39 грн відсутні. Суд також відмовляє у стягненні нарахованих 10690,62 грн 3% річних та 28939,47 грн інфляційних втрат, оскільки ці вимоги є похідними від основної суми боргу у задоволенні якої суд відмовляє.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.