номер провадження справи 9/170/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 Справа № 908/2268/22

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Щербакова Валерія Миколайовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення суми 338904,72 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК про стягнення з відповідача: Фізичної особи підприємця Щербакова Валерія Миколайовича заборгованості за кредитним договором у розмірі 338904,72 грн., яка складається з: суми 265821,27 грн. заборгованості за наданим кредитом, суми 15911,31 грн. заборгованості за процентами, суми 24750,00 грн. заборгованості за винагородою, суми 6422,14 грн. пені, суми 1000,00 грн. штрафу (фіксована складова), суми 25000,00 грн. штрафу (змінна складова). Позов обґрунтовано ст.ст. 525, 525, 530, 549, 554, 610-612, 625, 627, 806 Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору № К-Д 759 від 25.04.2019.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 10.11.2022 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2268/22 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 15.11.2022 позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 25.11.2022 від позивача на виконання ухвали суду від 15.11.2022 надійшла заява з додатками.

Ухвалою суду від 30.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2268/22. Присвоєно справі номер провадження 9/170/22. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.04.2023 призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 04.05.2023 закрито підготовче провадження у справі № 908/2268/22 та призначено справу до судового розгляду по суті.

07.06.2023 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судове засідання 07.06.2023 не з`явився. Разом з тим, 22.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої АТ «Акцент-Банк» повідомив про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Підставою для звернення з позовом позивачем зазначено невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів (тіло кредиту), сплати процентів за користування кредитними коштами та винагороди в рамках кредитного договору №К-Д 759 від 25.04.2019. У зв`язку з порушенням виконання зобов`язань за кредитним договором позивач, враховуючи умови договору, нарахував до стягнення з відповідача також пеню та штраф (фіксовану складову та змінну складову). Позов обґрунтовано ст.ст. 554, 610-612, 625, 627, 806 ЦК України, умовами кредитного договору -Д 759 від 25.04.2019.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов суду не подав. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило.

Відповідач про розгляд даної справи (дати, час і місце судових засідань) був повідомлений належним чином у відповідності до статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», а саме: через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, шляхом розміщення текстів відповідних ухвал на вказаному сайті.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, за відсутністю відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» (Банк, позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем Щербаковим Валерієм Миколайовичем (Позичальник, відповідач у справі) укладено кредитний договір №К-Д 759 (надалі договір).

Відповідно до п. А.2 договору ліміт цього договору: 500 000,00 грн, в тому числі на наступні цілі: у розмірі 475 050,00 грн на поповнення обігових коштів, у розмірі 24 950,00 грн на сплату комісії за видачу кредитних коштів у випадку та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього договору.

Пунктом А.3 договору встановлено, що термін повернення кредиту 24 квітня 2020 року. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтет ними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (Додаток №1 цього договору).

За користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 23,88% річних (п. А.6 договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360») (п. А.8 договору).

Пунктом А.10 договору встановлено, що позичальник щомісячно сплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,99% від суми зазначеної у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденного. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбачених п.п 5.1, 5.2, 5.3 цього договору, здійснюється протягом 5 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинне було бути виконане позичальником.

Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за цим договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п. 5.7 договору).

На виконання умов договору позивач перерахував на розрахунковий рахунок позичальника грошові кошти у розмірі 475 050,00 грн, про що свідчить меморіальний ордер №АВ186002W5 від 26.04.2019. В графі призначення платежу зазначено: «перерахування коштів відповідно до кредитного договору № К-Д 759 від 25.04.2019».

Позивач у позові посилається на те, що відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, станом на 26.10.2022 виникла заборгованість, яка складається з: суми 265 821,27 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), суми 15 911,31 грн загальний залишок заборгованості за процентами, суми 24 750,00 грн загальний залишок заборгованості за винагородою, суми 6 422,14 грн пені, суми 1 000,00 грн штраф (фіксована складова), суми 25 000,00 грн штраф (змінна складова).

Зазначене стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/2268/22.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст.ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином, перерахувавши відповідачу на поточний рахунок кредитні кошти у розмірі 475 050,00 грн., що підтверджується меморіальними ордером.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання по своєчасному поверненню суми кредиту (тіло), сплаті процентів за користування кредитними коштами, винагороди у встановлених розмірі та строки не виконав, внаслідок чого у відповідача станом на 26.10.2022 утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 265 821,27 грн, заборгованість по сплаті процентів в розмірі 15 911,31 грн та винагороди у розмірі 24 750,00 грн.

Судом також встановлено наступне.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 01.10.2020 було внесено запис про припинення підприємницької діяльності Фізичної особи підприємця Щербакова Валерія Миколайовича, за власним рішенням.

Частиною 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Правовий аналіз статті 526 ЦК України встановлює, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, які полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інших юридичних фактів (стаття 11 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення (частина перша статті 509 ЦК України), а змістом правовідношення - права й обов`язки його сторін.

Із аналізу вищенаведених приписів законодавства, ст.ст. 598-609 ЦК України слідує, що однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з державного реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою, як її права, так і обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 по справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 320/9471/15-ц (провадження № 61-18132св18).

Також у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 по справі №338/180/17 зазначено, що з 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Відповідач позовні вимоги не спростував, доказів виконання зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, своєчасної сплати процентів за користування кредитом та винагороди суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 265 821,27 грн, заборгованості за процентами в розмірі 15911,31 грн та заборгованості за винагородою у розмірі 24 750,00 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 6 422,14 грн. нарахованої за загальний період з 28.06.2019 по 30.09.2022, штрафу (фіксована складова) у розмірі 1 000,00 грн та штрафу у розмірі 25 000,00 грн (змінна складова).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ст. 546 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з пунктом А.7 договору встановлено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку, передбаченого п. А.3 цього договору, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням. При цьому проценти за користування кредитом та винагороди не нараховуються та не сплачуться.

У випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000,00 грн + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (п. 5.8 договору).

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафів (фіксованої складової та змінної складової) є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявлених позивачем розмірах.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) суму 265 821 (двісті шістдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять одну) грн. 27 коп. заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), суму 15 911 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять) грн. 31 коп. заборгованості за процентами, суму 24 750 (двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. заборгованості за винагородою, суму 6 422 (шість тисяч чотириста двадцять дві) грн. 14 коп. пені, суму 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. штрафу (фіксована складова), суму 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. штрафу (змінна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, (49074, м.Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) суму 5 083 (п`ять тисяч вісімдесят три) грн 57 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 12.06.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва