ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. ЧернівціСправа № 926/876/23

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Байталюка В. Д., за участю помічниці судді Віщук О. П., розглянувши матеріали справи

за позовом виконувача обов`язків керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради

до фізичної особи-підприємця Олійнича Петра Васильовича

про стягнення коштів за фактичне користування земельною ділянкою в сумі 59037,52 грн

Представники сторін:

від позивача Лелюк Х. М.;

від відповідача Буряк О. І.;

за участю прокурора Кацап-Бацала Ю. М.

В С Т А Н О В И В :

1. Короткий зміст позовних вимог

Виконувач обов`язків керівника Чернівецької окружної прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до фізичної особи-підприємця Олійнича Петра Васильовича про стягнення коштів за фактичне користування земельною ділянкою в сумі 59037,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 1179 від 24.11.2021, щодо сплати коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати за період з 26.05.2021 по 23.11.2021 в сумі 59037,52 з яких: 50330,28 грн основна заборгованість та 8707,14 грн пені.

В обґрунтування свого позову, прокурор посилається на обставини, пов`язані з неналежним виконанням з боку відповідача, укладеного між сторонами договору оренди землі № 1179 від 24.11.2021 в частині сплати на користь позивача коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати, розраховані згідно з додатком № 2 до Договору, в сумі 50330,28 грн до 31.08.2022.

2. Короткий зміст заперечень проти позову фізичної особи-підприємця Олійнича Петра Васильовича.

Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, однак, просить суд розстрочити виконання рішення на 10 місяців рівними частинами у зв`язку з важким фінансовим становищем.

3. Короткий зміст ухвал суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2023 позовну заяву передано на розгляд судді Байталюку В. Д.

Ухвалою суду від 03.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.03.2023.

У судовому засіданні, 23.03.2023, суд постановив протокольну ухвалу якою відклав підготовче засідання на 05.04.2023 із занесенням до протоколу судового засідання.

05.04.2023 через систему електронний суд від представниці відповідача надійшло письмове клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з тим, що договір про надання правничої допомоги укладено тільки 27.03.2023 та враховуючи те, що відповідач перебуває на лікарняному, з метою належної підготовки до розгляду справи та написанням відзиву.

У судовому засіданні, 05.04.2023, суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представниці відповідача та відклав підготовче засідання на 24.04.2023.

24.04.2023 на адресу Господарського суду Чернівецької області від представниці відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що позивачем невірно визначено коефіцієнт (Кф), що характеризує функціональне використання спірної земельної ділянки при розрахунку заборгованості за фактичне користування земельною ділянкою відповідачем.

У судовому засіданні, 24.04.2023, суд постановив протокольну ухвалу, якою продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 17.05.2023. Участь представників сторін визнана обов`язковою.

05.05.2023 на адресу Господарського суду Чернівецької області від представниці позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що доводи відповідача не спростовують доводів позовної заяви, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Того ж дня, на адресу Господарського суду Чернівецької області від прокуратури надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що викладені у відзиві заперечення є помилковими, не спростовують наведені позивачем у позові обставин та з огляду на всі фактичні обставини справи, відповідач у встановлений строк свого обов`язку по сплаті одноразового внеску не виконав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У судовому засіданні, 17.05.2023, суд постановив протокольну ухвалу, якою відклав підготовче засідання на 02.06.2023.

29.05.2023 на адресу Господарського суду Чернівецької області від представниці відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та розстрочку виконання рішення суду на десять місяців рівними частинами.

У судовому засіданні, 02.06.2023, представниця відповідача підтримала заяву про визнання позовних вимог та наполягала на розстрочці виконання рішення на десять місяців.

Прокурор та представниця позивача не заперечували щодо задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду на 10 місяців рівними частинами.

У судовому засіданні, 02.06.2023, оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом та застосоване ним законодавство.

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Олійнич Петро Васильович, відповідно до договору дарування серії та номер 3127, НАІ495171, НАІ495172 є власником нерухомого майна, а саме нежитлові будівлі, які знаходяться на земельній ділянці за кадастровим номером :15:003:0138, загальною площею 343,6 кв.м, яка складається з будівлі магазину літ. В, адмінбудівля - склад літ. Г, склад літ. Е, склад будматеріалів І.

Відповідно до пункту 4 рішення 9 сесії Чернівецької міської ради VII скликання № 448 «Про розгляд звернень громадян щодо поновлення договорів оренди землі, та укладання на новий строк договорів оренди землі, надання в оренду земельних ділянок та визнання припиненими договорів оренди» від 28.09.2021 (надалі Рішення) Олійничу Петру Васильовичу надано в оренду земельну ділянку, площею 0,1987 га за адресою: вул. Заставнянська, 134-Б у місті Чернівці, кадастровий номер :15:003:0138 терміном на 5 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07).

Пунктом 14 вказаного Рішення фізичним особам, яким надано в оренду земельні ділянки, зобов`язано упродовж 90 календарних днів з дня прийняття цього рішення укласти з Чернівецькою міською радою договори оренди землі та сплатити плату за фактичне користування земельними ділянками в еквіваленті орендної плати за землю, відповідно до умов договорів.

У разі відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку, яка надається в оренду, орендар сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою з дати виникнення права власності на нерухоме майно до дати укладення договору оренди землі, але не більше ніж за три попередні роки, якщо інше не передбачено рішенням міської ради (п. 15.1 Рішення)

24.11.2021, на виконання даного Рішення між Чернівецькою міською радою та Олійничем Петром Васильовичем укладено договір оренди землі № 11791 (надалі Договір).

Згідно із пунктом 1.1 Договору на підставі рішення Чернівецької міської ради VIII скликання від 28.09.2021 № 448 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлових будівель, яка знаходиться за адресою: вул. Заставнянська, 134-Б, м. Чернівці.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1987 га за кадастровим номером :15:003:0138 (п.п. 2.1, 2.2 Договору).

Договір укладений строком на 5 років і діє до 23.11.2026 включно (п. 3.1 Договору).

Річна орендна плата визначена відповідно до чинного законодавства, розрахована згідно з додатком № 1 до цього Договору та за перший повний рік оренди становить 100937,01 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі (п. 4.1 Договору).

Пунктом 11.1 Договору встановлено, що орендар сплачує кошти за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати, розраховані згідно із додатком № 2 до цього Договору, в сумі 50330,28 грн.

Згідно із розрахунком суми коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати (Додаток № 2 до Договору) сума за фактичне користування земельною ділянкою Чернівецькою міською радою нарахована відповідачу за період з 26.05.2021 по 23.11.2021 та становить 50330,28 грн.

Всупереч умовам Договору відповідачем кошти за фактичне користування земельною ділянкою не сплатив.

Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради відповідачу направлялись листи від 17.08.2022 № 24/01-08/3-07/1318 та від 19.09.2022 № 24/01-08/3-07/1507 щодо необхідності сплати коштів, однак відповідачем вказані кошти добровільно не сплачені.

У разі несвоєчасної сплати коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати в термін, визначений цим договором, нараховується пеня в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за якій сплачується пеня (п. 12.3 Договору).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання, нараховано пеню за період з 01.09.2022 по 20.02.2023 у сумі 8707,14 грн.

Таким чином, сума боргу, яка підлягає стягненню становить 59037,52 грн, з яких: 50330,28 грн основного боргу та 8707,14 грн пені.

Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по договору оренди землі № 11791 в частині сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо обґрунтованості підстав звернення прокурора з даним позовом.

За приписами пункту 3 частини першої ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (ч. 4).

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Оскільки, повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Однією з підстав для представництва є бездіяльність компетентного органу, яку прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 містяться такі правові висновки стосовно представництва прокурором держави в суді:

- бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк;

- звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення;

- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо;

- прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим;

- частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Водночас, слід відзначити, аби інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм та судової практики стосовно представництва прокурором держави в суді, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.

Суд встановив, що на виконання приписів частини третьої - п`ятої ст. 53 ГПК України і частини третьої, четвертої ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував:

- порушення, на його думку, інтересів держави в особі територіальної громади, яке полягало у систематичному ненадходженні до місцевого бюджету коштів за оренду земельної ділянки та, як наслідок, у нераціональному та неефективному використанні земель комунальної власності;

- неналежне здійснення Чернівецькою міською радою захисту інтересів територіальної громади, яке полягало у тривалому невжитті заходів щодо стягнення заборгованості з орендної плати з відповідача за землі комунальної власності.

Згідно статті 172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Частина п`ята статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

За змістом частини другої ст. 4 Цивільного кодексу України, частина третя ст. 4 Господарського процесуального кодексу України зазначено що в випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або в державних чи суспільних інтересах.

У ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Отже, Чернівецька міська рада є органом уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Керівник Чернівецької окружної прокуратури неодноразово звертався до Чернівецької міської ради з листами від 28.10.2022 № 52-9575вих-22 та від 19.01.2023 №52-549вих-23 в яких просив міську раду вжити заходи щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати та проінформувати про вжитті заходи.

Однак, Чернівецькою міською радою у своїх відповідях на вищевказані листи не повідомлено про намір стягнення коштів самостійно.

Таким чином, маючи відповідні повноваження, Чернівецька міська рада протягом тривалого часу не вжила належних та ефективних заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача заборгованості.

Прокурор, керуючись частиною четвертою ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», листом від 16.02.2023 повідомив Чернівецьку міську раду про наявність підстав для представництва органами прокуратури інтересів держави в особі Чернівецької міської ради шляхом подання позову до фізичної особи-підприємця Олійнича Петра Васильовича.

З огляду на викладене, у прокурора є обґрунтовані підстави для пред`явлення позовної заяви в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради, у зв`язку із здійсненням останньою захисту інтересів держави неналежним чином.

Щодо розгляду спору по суті.

У силу частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частин першої та другої статті 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно частин першої-третьої статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частиною першою статті 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

За приписами статті 206 Земельного кодексу України: «Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону».

Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За наслідками розгляду даного спору судом установлено, що відповідач за період з травня 2017 по листопад 2022 включно не сплачував орендну плату, чим порушив вимоги вищезазначеного законодавства України та умови договору.

Будь-які докази на підтвердження повідомлення позивача щодо отримання орендної плати за договором оренди земельної ділянки, накопичення на депозитному рахунку нотаріуса (стаття 537 ЦК України), відкриття банківського рахунку на вимогу чи виконання в інший спосіб своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати відповідачем орендної плати за вказаним Договором, суду не надано.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази, що відповідач намагався виконати свій обов`язок щодо сплати орендної плати.

Дослідивши доданий позивачем до позову розрахунок позовних вимог, суд зазначає що позивачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості з орендної плати за землю за період з 26.05.2021 по 23.11.2021 в сумі 50330,28 грн.

Крім того, прокурором заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача пені за період прострочення відповідачем виконання обов`язку по сплаті орендних платежів у сумі 8707,14 грн за період з 01.09.2022 по 20.02.2023.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 12.3 Договору передбачено, що у разі несвоєчасної сплати коштів за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати в термін, визначений цим договором нараховується пеня в розмірі 0,1 (відсотка) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, включаючи день оплати, але не більше подвійної ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено що нарахована сума 8707,14 грн є правильною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, договір оренди землі від 24.11.2021 є дійсним.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою, другою та третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи подані докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням вищезазначеного та в аспекті забезпечення ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову прокурора.

Щодо заяви про розстрочення виконання судового рішення.

Відповідачем заявлено заяву про розстрочення виконання судового рішення на 10 місяців шляхом внесення щомісячних платежів. Така заява обґрунтована скрутним матеріальним становищем та не дає можливості боржнику одночасно забезпечити повне виконання рішення суду, а його примусове стягнення заблокує повністю господарську діяльність та призведе до неплатоспроможності відповідача.

Статтею 239 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17 зазначено: «На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02)».

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003).

Таким чином, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення такої заяви є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочення.

Заявником (боржником) виявлено намір добровільно виконати рішення суду, однак негайному погашенню заборгованості перешкоджають фінансові показники його підприємницької діяльності, пов`язані зі специфікою ведення господарської діяльності, відсутність достатньої суми коштів.

Зважаючи на наведені відповідачем доводи та обґрунтування необхідності вжиття такої процесуальної дії, а також подані на їх підтвердження докази, враховуючи можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення, беручи до уваги інтереси сторін, суд вважає за доцільне задовольнити заяву відповідача та розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості за Договором та пені, на десять місяців рівними частинами по 5903,75 грн щомісяця.

При вирішенні вказаної заяви судом взято до уваги висновок, зроблений в рішенні Конституційного суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, відповідно до якого розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до приписів частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» та статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, прокурору слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжної інструкції № 234 від 24.02.2023, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, що складає 1342,00 грн, решту судового збору покласти на відповідача з вини якого спір доведено до вирішення в судовому порядку.

Керуючись статтями 130, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов за заявою виконувача обов`язків керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до фізичної особи-підприємця Олійнича Петра Васильовича про стягнення коштів за фактичне користування земельною ділянкою в сумі 59037,52 грн задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Олійнича Петра Васильовича ( АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, Центральна площа, 1, ідентифікаційний код 6068147) 59037,52 грн заборгованості, розстрочивши виконання рішення в цій частині на десять місяців шляхом сплати щомісячно не пізніше 02 числа кожного календарного місяця по 5903,75 грн, згідно наступного графіку:

- не пізніше 02 липня 2023 року 5903,75 грн (п`ять тисяч дев`ятсот три грн 75 коп.);

- не пізніше 02 серпня 2023 року 5903,75 грн (п`ять тисяч дев`ятсот три грн 75 коп.);

- не пізніше 02 вересня 2023 року 5903,75 грн (п`ять тисяч дев`ятсот три грн 75 коп.);

- не пізніше 02 жовтня 2023 року 5903,75 грн (п`ять тисяч дев`ятсот три грн 75 коп.);

- не пізніше 02 листопада 2023 року 5903,75 грн (п`ять тисяч дев`ятсот три грн 75 коп.);

- не пізніше 02 грудня 2023 року 5903,75 грн (п`ять тисяч дев`ятсот три грн 75 коп.);

- не пізніше 02 січня 2024 року 5903,75 грн (п`ять тисяч дев`ятсот три грн 75 коп.);

- не пізніше 02 лютого 2024 року 5903,75 грн (п`ять тисяч дев`ятсот три грн 75 коп.);

- не пізніше 02 березня 2024 року 5903,76 грн (п`ять тисяч дев`ятсот три грн 76 коп.);

- не пізніше 02 квітня 2024 року 5903,76 грн (п`ять тисяч дев`ятсот три грн 76 коп.);

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Олійнича Петра Васильовича ( АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, м. Чернівці, вул. Кордуби, 21-А, ідентифікаційний код 02910120) 1342,00 грн судового збору.

4. Повернути Чернівецькій обласній прокуратурі (58001, м. Чернівці, вул. Кордуби, 21-А, ідентифікаційний код 02910120) з Державного бюджету України 1342,00 грн 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.06.2023.

Суддя Володимир БАЙТАЛЮК

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/