ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
05.06.2023 р. Справа № 904/3429/22
м.Дніпро
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Вечірко І.О. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.
секретар судового засідання: Зелецький Р.Р.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецімідж" про ухвалення додаткового рішення у справі №904/3429/22 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2023р. у даній справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецімідж", м.Запоріжжя
до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м.Дніпро
про стягнення заборгованості у сумі 2 180 883,14 грн.
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2023р. у справі №904/3429/22 скасувати, ухвалити нове рушення, яким відмовити у задоволенні позовної вимоги у повному обсязі.
20.04.2023р. на адресу апеляційного суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецімідж", в якому воно, у тому числі, просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, для стягнення яких буде подано окрему заяву.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2023р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2023р. у справі №904/3429/22 залишено без змін.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2023р. розгляд заяви ТОВ"Спецімідж" про ухвалення додаткового рішення у даній справі призначено у судовому засіданні на 05.06.2023р.
У судовому засіданні 05.06.2023р. представник відповідача надав пояснення щодо заяви про ухвалення додаткової постанови.
Представник позивача у судове засідання не з"явився. Враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає можливим розглянути заяву у відсутності представника позивача.
05.06.2023р. у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини додаткової постанови.
Розглянувши заяву ТОВ"Спецімідж" про ухвалення додаткового рішення у справі №904/3429/22 апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.
Ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Ч.1, 2 ст.124 Кодексу встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно з ст.126 Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч.ч.2 .3 ст.126 ГПК України)
Відповідно до ч.ч.4, 5 цієї статті Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п.2 ч.4, ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись положеннями вищезазначених норм відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Верховний Суд також неодноразово вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) та критерію розумності їх розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, у ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначенні розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, свобода сторін у визначенні розміру на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Тобто, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання.
При цьому вирішуючи питання розподілу судових витрат за надання правової допомоги, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи розумність цих витрат.
З матеріалів даної справи вбачається, що 14.07.2022 адвокатом Кузнецовим І.С. та ТОВ"Спецімідж" (клієнтом) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п.1.1 якого адвокат бере на себе зобов"язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов"язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені договором.
Конкретний перелік правової допомоги визначений сторонами у п. 1.2 договору.
Відповідно до п.2.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов"язань.
Згідно з п.3 договору за правову допомогу, передбачену у п.1.2 договору, клієнт сплачує адвокату обумовлену сторонами винагороду.
У п. 4.2 договору сторони узгодили, що сума витрат, необхідних для виконання договору, наданої правової допомоги і послуг погоджується сторонами шляхом укладення письмових додаткових угод або без їх укладення за домовленістю. Право адвоката на отримання невнесеного (недоведеного) гонорару або винагороди не залежать від результату виконання доручення і надання правової допомоги.
19.05.2023р. адвокатом та товариством складений та підписаний акт приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт до договору про надання правової допомоги від 14.07.2022р., в якому зазначені дата надання послуг та кількість годин витрачених на їх надання, опис правової допомоги з детальним описом проведених робіт та їх кількість.
Так, згідно з цим актом адвокатом була надана наступна правова допомога: 1) 21.03.2023 аналіз апеляційної скарги ПРаТ"Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2023р. у справі №904/3429/22, консультація клієнта та роз"яснення з правових питань поданої скарги, на вказану послугу було витрачено 5 годин; 2) підготовка і відправлення через систему "Електронний суд" до Центрального апеляційного господарського суду і відповідачу відзиву на апеляційну скаргу, пошук вказаних у відзиві роз"яснень податкової служби і позиції Верховного Суду, на цю послугу адвокатом витрачено 8 годин; 3) 17.05.2023р. участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції на цю послугу витрачено 45 хвилин; 4) 19.05.2023 підготовка і відправлення заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі про стягнення витрат на правничу допомогу на яку було витрачено згідно з актом 3 години.
Представництво інтересів приватного ТОВ"Спецімідж" в суді апеляційної інстанції здійснював адвокат Кузнецов Ілля Сергійович, який діяв на підставі ордеру серії АР №1086954 від 25.07.2022 - приймав участь у судовому засіданні, яке відбулося у Центральному апеляційному господарському суді 17.05.2023, що підтверджується відповідним протоколом судових засідань.
Проаналізувавши опис робіт, наведений у вказаному вище акті, апеляційний суд вважає, що відображена в ньому інформація про характер наданих адвокатом послуг відповідає документам і інформації, що містяться в матеріалах даної справи, між тим, за переконанням колегії суддів, зазначені у заяві послуги та витрачений на їх надання час, а саме: аналіз апеляційної скарги ПРаТ"Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", консультація клієнта та роз"яснення з правових питань поданої скарги- 5 годин; підготовка та відправлення суду і відповідачу відзиву на апеляційну скаргу, пошук вказаних у відзиві роз"яснень податкової служби і позиції Верховного Суду - 8 годин; підготовка і відправлення заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі про стягнення витрат на правничу допомогу 3год не відповідає принципу розумності та не є співмірним з часом, необхідним для фактичного виконання даних завдань для кваліфікованого спеціаліста, яким є адвокат як професіонал в галузі права та обсягом наданих послуг і виконаних робіт.
При цьому аналіз судової практики та підготовка відзиву та заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі про стягнення витрат на правничу допомогу не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, враховуючи те, що основний обсяг роботи був виконаний під час розгляду справи судом першої інстанції. Судом апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги було проведено одне судове засідання, в якому взяли участь представники сторін.
Крім того слід зазначити, що предметом позовних вимог у справі є стягнення заборгованості за договором поставки, інфляційних втрат, пені та 3% річних.
Даний спір для кваліфікованого адвоката є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору поставки. У спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту поставки товару, судова практика є сталою, справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.
Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, тому великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню спірні правовідносини не передбачають.
Керуючись ст.ст. 129, 244, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецімідж" про ухвалення додаткового рішення у справі №904/3429/22 задовольнити частково.
Видачу наказу, з урахуванням відповідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови складений 07.06.2023р.
Головуючий суддя І.О.Вечірко
Суддя Ю.Б.Парусніков
Суддя Т.А. Верхогляд