ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023м. ДніпроСправа № 904/4033/22

За позовом Криворізької центральної окружної прокуратури, м. Кривий Ріг

до Відповідача-1: Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус Голд", м. Львів

про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради; визнання договору оренди недійсним

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Маркіній Т.М.

Представники:

Прокурор: Міщук Н.П.

Від відповідача-1: Ольховська А.М., ордер серія АЕ № 1143480 від 07.02.2023

Від відповідача-2: не з`явився

РУХ СПРАВИ.

Криворізька центральна окружна прокуратура звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Криворізької міської ради, Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус Голд" про:

- визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради № 4563 від 26.02.2020 "Про внесення змін до рішення міської ради від 25.10.2017 № 2178 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для подальшого надання їх у власність і користування та згоди на відновлення меж земельних ділянок", затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) на вул. Купріна, 132, реєстрацію права комунальної власності на неї та надання її в оренду для розміщення автозаправної станції;

- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 2020266 від 21.05.2020, укладеного між Криворізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус Голд" щодо земельної ділянки з кадастровим номером :08:081:0006 площею 0,1649 га.

Ухвалою суду від 14.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/4033/22 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 12.12.2022 справу № 904/4033/22 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 11.01.2023.

Ухвалою суду від 11.01.2023 відкладено підготовче засідання на 08.02.2023.

Протокольною ухвалою від 08.02.2023 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 08.02.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 06.03.2023.

Судове засідання, призначене на 06.03.2023, не відбулось внаслідок оголошення повітряної тривоги у м. Дніпро.

Ухвалою суду від 06.03.2023 відкладено підготовче засідання на 27.03.2023.

В підготовчому засіданні від 27.03.2023 оголошено перерву до 13.04.2023.

Ухвалою суду від 13.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 15.05.2023.

Ухвалою суду від 15.05.2023 відкладено розгляд справи на 24.05.2023.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПРОКУРОРА.

Прокурор вказав, що на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :08:081:0006, площею 0,1649 га, яка розташована на вул. Купріна, 132 в м. Кривий Ріг, з 1996 року розміщена та експлуатується автозаправна станція.

За твердженням прокурора, на підставі акту державної технічної комісії про готовність завершеного будівництвом об`єкту до експлуатації від 12.08.1996, автозаправну станцію, яка знаходиться на спірній земельній ділянці, введено в експлуатацію.

Як вказав прокурор, за договором оренди вказаної земельної ділянки 2011 року, укладеним між Криворізькою міською радою (орендодавець) та ТОВ «Вибір» (орендар), на підставі рішення Криворізької міської ради № 242 від 23.02.2011, спірну земельну ділянку було передано в оренду для розміщення автозаправної станції.

Прокурор зазначив, що у договорі оренди вказаної земельної ділянки 2011 року та рішеннях Криворізької міської ради № 242 від 23.02.2011, № 702 від 26.10.2011 категорію спірної земельної ділянки визначено як землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Прокурор вказав, що рішенням Криворізької міської ради № 2044 від 26.06.2013 затверджено план зонування території міста Кривого Рогу, до якого входить схема зонування території районів міста, в тому числі Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, та є складовою Генерального плану міста.

Згідно зі схемою зонування території Центрально-Міського району, місце розташування автозаправної станції на вул. Купріна, 132 у м. Кривий Ріг позначено зеленим кольором з маркуванням ТР-1 та відноситься до зони транспортної інфраструктури населеного пункту.

За актом приймання передачі від 09.03.2017 (т. 1 а.с. 137) спірну автозаправну станцію загальною площею 22,3 кв.м., РНОНМ 110, передано ТОВ «Сіріус Голд» на праві приватної власності.

В подальшому, за твердженням прокурора, Криворізькою міською радою прийнято рішення № 2178 від 25.10.2017 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для подальшого надання їх у власність і користування та згоди на відновлення меж земельних ділянок».

Згідно з додатком до рішення Криворізької міської ради № 2178, ТОВ «Сіріус Голд» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) для подальшого надання її у користування без зміни цільового призначення земельної ділянки.

Прокурор вказав, що ПП «Глобус-ММ» на замовлення ТОВ «Сіріус Голд», у 2019 році було розроблено технічну документацію із землеустрою (том 1 а.с. 138).

Відповідно до такої технічної документації, земельну ділянку з кадастровим номером :08:081:0006 віднесено до категорії земель «Землі житлової та громадської забудови». При цьому, цільове призначення спірної земельної ділянки визначено як 03.07 «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» для передачі її в оренду під розміщення автозаправної станції.

Як зазначив прокурор, Криворізькою міською радою, 26.02.2020 прийнято рішення № 4563 «Про внесення змін до рішення міської ради від 25.10.2017 № 2178 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для подальшого надання їх у власність і користування та згоди на відновлення меж земельних ділянок», затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Купріна, 132, реєстрацію права комунальної власності на неї та надання її в оренду для розміщення автозаправної станції».

Пунктами 2-4 рішення Криворізької міської ради від 26.02.2020 № 4563 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) у натурі (на місцевості) меж спірної земельної для розміщення автозаправної станції. Зареєстровано за територіальною громадою міста Кривого Рогу право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:081:0006 з визначенням її цільового призначення як землі житлової та громадської забудови. Передано земельну ділянку з кадастровим номером :08:081:0006 в оренду ТОВ «Сіріус Голд».

За твердженням прокурора, на підставі рішення Криворізької міської ради від 26.02.2020 №4563, між Криворізькою міською радою (надалі орендодавець) та ТОВ «Сіріус Голд» (надалі орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 2020266 від 21.05.2020 (надалі договір оренди).

Згідно з п. 1 договору оренди, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну житлової та громадської забудови для розміщення автозаправної станції.

Відповідно до п. 7 договору, договір укладено терміном до 26.02.2025.

Прокурор зауважив, що рішенням Криворізької міської ради № 2044 від 26.06.2013 затверджено План зонування території міста Кривого Рогу, до якого входить схема зонування території районів міста, в тому числі Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, та є складовою Генерального плану міста.

Згідно зі схемою зонування території Центрально-Міського району, місце розташування автозаправної станції на вул. Купріна, 132 у м. Кривий Ріг позначено зеленим кольором з маркуванням ТР-1 та відноситься до зони транспортної інфраструктури населеного пункту.

Прокурор наполягає на тому, що, відповідно до приписів ЗК України, розміщення АЗС та автомобільних газозаправних пунктів може здійснюватися лише на земельних ділянках із цільовим призначенням "землі автомобільного транспорту".

Крім того, за твердженням прокурора, згідно з пунктом 5.28 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173, станції технічного обслуговування і ремонту автомобілів, АЗС слід розміщувати у промислових і комунально-складських зонах, на магістральних вулицях і дорогах за межами житлового району.

Прокурор вказав, що розташування АЗС на землях житлової та громадської забудови є порушенням державних будівельних норм.

Прокурор наполягає на тому, що до ділянок житлової та громадської забудови не належать землі транспорту, оскільки останні мають свою особливість та повинні відділятись від житлової та громадської забудови відповідними санітарними охоронними зонами. Отже, враховуючи правовий режим земель автомобільного транспорту, визначення їх як землі житлової та громадської забудови суперечить статусу цих земель.

За таких обставин, за твердженням прокурора, розміщення та експлуатація на спірній земельній ділянці АЗС, яку віднесено до земель житлової та громадської забудови, є фактичним використанням земельної ділянки для цілей, що не відповідають встановленому виду користування землею та суперечить її правовому режиму та конкретному цільовому призначенню.

Таким чином, технічна документація із землеустрою, розроблена ПП «Глобус-ММ» у 2019 році, не відповідає вимогам ст. ст. 67, 71 Земельного кодексу України, Класифікації видів цільового призначення земель, Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, ДБН Б.2.2-12:2019, Державних санітарних правил та містобудівній документації.

Прокурор зазначив, що віднесення спірної земельної ділянки до земель житлової та громадської забудови мало наслідком зміну розміру орендної плати, визначеної договором.

Так, ставка орендної плати безпосередньо залежить від категорії земельної ділянки, що передана в оренду.

Листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 20278/5/04-36-04-12-14 від 24.08.2022 повідомлено, що відповідач за користування спірною земельною ділянкою у 2021 році сплачував орендну плату за ставкою 0,9%, у 2022 році за ставкою 1,2%. Тобто, як за користування землями житлової та громадської забудови.

Разом з цим, ставки орендної плати за користування землями транспорту у 2021 році становили 2,5%, у 2022 році - 3%.

Вказане, за твердженням прокурора, має наслідком систематичне недоотримання місцевим бюджетом грошових коштів орендної плати.

Вищенаведені обставини, на думку прокурора, є підставою для визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради № 4563 від 26.02.2020 та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 2020266 від 21.05.2020 через невідповідність таких акта та договору вимогам чинного законодавства та інтересам територіальної громади міста Кривого Рогу.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА-1.

Відповідач-1 надав до суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідач-1 вказав, що, відповідно до вимог ЗК України, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відноситься до компетенції міських рад.

За твердженням відповідача-1, рішенням Криворізької міської ради від 29.05.2002 №149 Про надання земельної ділянки в оренду по Кіровоградському шосе приватній підприємиці Жалдаченко Т.В. спірна земельна ділянка, розташована по вул. Купріна, 132 у м. Кривому Розі передана приватному підприємцю Жалдаченко Т.В. з цільовим призначенням (код 1.11.3) - роздрібні комерційні послуги.

Відповідач-1 зазначив, що, таким чином, спірна земельна ділянка була сформована з кодом 1.11.3. Присвоєння даного коду класифікації відбулося на підставі технічної документації.

Відповідач-1 наполягає на тому, що надання в подальшому сформованої земельної ділянки в користування іншим землекористувачам може відбуватись без зміни її цільового призначення, в іншому випадку, це можливо виключно за проектом відведення земельної ділянки.

Як зазначив відповідач-1, в 2005 році, на підставі рішення Криворізької міської ради від 28.09.2005 № 3630 Про передачу в оренду земельних ділянок для розміщення автозаправних станцій на вулицях Купріна, 132 та Волгоградській, 13 відповідна земельна ділянка була передана в орендне користування Товариству з обмеженою відповідальністю Вибір без зміни цільового призначення (код 1.11.3).

Відповідач-1 вказав, що, відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого листом Держкомзему України від 24.04.1998; 14-1-7/1205 землі з кодом класифікатора 1.11.3. належать до коду класифікації 1.11 - Землі комерційного використання, що, в свою чергу належать за земель Житлової та громадської забудови.

Відповідач-1 зазначив, що у 2011 році, відповідно до рішення Криворізької міської ради від 23.02.2011 № 242 Про поновлення договорів оренди земельних ділянок ТОВ Вибір було поновлено договір оренди спірної земельної ділянки. Однак, що сам договір оренди на підставі вказаного рішення укладений не був.

Відповідач-1 наполягає на тому, що Код 1.11.3. визначений згідно Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого листом Держкомзему України від 24.04.1998; 14-1-7/1205 за новим класифікатором відповідає кодам 03.07; 03.10; 03.17.

При цьому, Державний земельний кадастр визначає категорію земельних ділянок з зазначеними кодами як землі житлової та громадської забудови.

Відповідач-1 послався на ст. 28 ЗУ "Про землеустрій", відповідно до якої розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.

Орган місцевого самоврядування, в свою чергу, приймає рішення на підставі наданої документації із землеустрою, виконаної розробником на підставі замовлення суб`єкта.

Щодо вимоги прокурора про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №2020266 від 21.05.2020 відповідач-1 зазначив, що у позові не наведено доказів прямого порушення сторонами норм законодавства при укладанні такого договору.

Відповідач-1 вважає, що, у даному випадку, вимога щодо визнання спірного договору оренди недійсним не є єдиним можливим способом захисту певних прав, враховуючи імовірність: внесення змін до чинного договору оренди земельної ділянки, стягнення різниці між сплаченими коштами та нарахованою сумою.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА-2.

Відповідач-2 надав відзив на позов, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідач-2 вказав, що спірна земельна ділянка за цільовим призначенням відноситься до земель громадської забудови, для обслуговування інших будівель громадської забудови. При цьому відповідач-2 зауважив, що чинним законодавством не визначено виключного переліку "інших об`єктів загального користування", які можуть розміщуватись на земельних ділянках, що належать до земель житлової та громадської забудови.

Відповідач-2 зауважив, що на спірній земельній ділянці розташовано належне йому нерухоме майно: комплекс будівель та споруд, РНОНМ 110, державна реєстрація від 09.03.2017, а також інші об`єкти інфраструктури.

За таких обставин відповідач-2 наполягає на тому, що з моменту переходу до нього права власності на вищевказані об`єкти нерухомості, до ТОВ "Сіріус Голд", в силу вимог ст. 7 ЗУ "Про оренду землі", перейшли усі права та обов`язки попереднього власника на користування спірною земельною ділянкою.

Відповідач-2 зазначив, що станом на 2002 рік спірна земельна ділянка вже була сформована з відповідним цільовим призначенням, що, зокрема, вбачається з рішень Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 29.05.2002 № 149 "Про надання земельної ділянки в оренду по Кіровоградському шосе приватній особі Жалдаченко Т.В.", від 28.09.2005 № 3630 "Про передачу в оренду земельних ділянок для розміщення автозаправних станцій на вулицях Купріна, 132 та Волгоградській, 13". Відповідно до вказаних рішень, земельна ділянка з кадастровим номером :08:081:0006 відноситься до земель несільськогосподарського використання.

Відповідач-2 зауважив, що жодні документи, що стали підставою для укладення окремого договору оренди землі (рішення, землевпорядна документація та ін.) не оспорені та не скасовані.

Відповідач-2 вказав, що до 2002 року формування земельних ділянок і надання їх в користування здійснювалось за нормами Земельного кодексу України від 18.12.1990 та Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого листом Держкомзему України від 24.04.1998 № 14-1-7/1205. Посилання ж прокурора на норми законодавства, чинні станом на момент подачі позову, (схему зонування території Центрально-міського району с. Кривого Рогу та плану зонування, розробленому у 2021 році, Земельного кодексу України 2002 року та норми ДБН Б.2.2-12:2019 2019 року) суперечить положенням ст. 58 Конституції України.

Відповідач-2 вважає, що прокурором не доведено факт порушень сторонами оскаржуваного договору оренди землі вимог законодавства та істотних умов договору.

Також відповідач-2 зауважив, що Криворізька центральна окружна прокуратура є неналежним позивачем у цій справі. На думку відповідача-2, звернення до суду з позовними вимогами у цій справі знаходиться в компетенції органів Держгеокадастру та органів місцевого самоврядування.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги прокурора про:

- визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради № 4563 від 26.02.2020 "Про внесення змін до рішення міської ради від 25.10.2017 № 2178 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для подальшого надання їх у власність і користування та згоди на відновлення меж земельних ділянок", затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) на вул. Купріна, 132, реєстрацію права комунальної власності на неї та надання її в оренду для розміщення автозаправної станції;

- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 2020266 від 21.05.2020, укладеного між Криворізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус Голд" щодо земельної ділянки з кадастровим номером :08:081:0006 площею 0,1649 га.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити:

- відповідність вимогам законодавства технічної документації, затвердженої рішенням Криворізької міської ради № 4563 від 26.02.2020. Зокрема, правомірність розміщення АЗС на землях житлової та громадської забудови;

- наявність фактичних обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість визнання недійсним господарського договору. Зокрема, суперечність змісту правочину ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

На земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :08:081:0006, площею 0,1649 га, яка розташована на вул. Купріна, 132 в м. Кривий Ріг, з 1996 року розміщена та експлуатується автозаправна станція.

На підставі акту державної технічної комісії про готовність завершеного будівництвом об`єкту до експлуатації від 12.08.1996, автозаправну станцію, яка знаходиться на спірній земельній ділянці, введено в експлуатацію.

За договором оренди вказаної земельної ділянки 2011 року, укладеним між Криворізькою міською радою (орендодавець) та ТОВ «Вибір» (орендар), на підставі рішення Криворізької міської ради № 242 від 23.02.2011, спірну земельну ділянку було передано в оренду для розміщення автозаправної станції.

У договорі оренди вказаної земельної ділянки 2011 року та рішеннях Криворізької міської ради № 242 від 23.02.2011, № 702 від 26.10.2011 категорію спірної земельної ділянки визначено як землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Рішенням Криворізької міської ради № 2044 від 26.06.2013 затверджено план зонування території міста Кривого Рогу, до якого входить схема зонування території районів міста, в тому числі Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, та є складовою Генерального плану міста.

Згідно зі схемою зонування території Центрально-Міського району, місце розташування автозаправної станції на вул. Купріна, 132 у м. Кривий Ріг позначено зеленим кольором з маркуванням ТР-1 та відноситься до зони транспортної інфраструктури населеного пункту.

За актом приймання передачі від 09.03.2017 (т. 1 а.с. 137) спірну автозаправну станцію загальною площею 22,3 кв.м., РНОНМ 110, передано ТОВ «Сіріус Голд» на праві приватної власності.

В подальшому, Криворізькою міською радою прийнято рішення № 2178 від 25.10.2017 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для подальшого надання їх у власність і користування та згоди на відновлення меж земельних ділянок».

Згідно з додатком до рішення Криворізької міської ради № 2178, ТОВ «Сіріус Голд» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) для подальшого надання її у користування без зміни цільового призначення земельної ділянки.

ПП «Глобус-ММ» на замовлення ТОВ «Сіріус Голд», у 2019 році було розроблено технічну документацію із землеустрою (том 1 а.с. 138).

Відповідно до такої технічної документації, земельну ділянку з кадастровим номером :08:081:0006 віднесено до категорії земель «Землі житлової та громадської забудови». При цьому, цільове призначення спірної земельної ділянки визначено як 03.07 «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» для передачі її в оренду під розміщення автозаправної станції.

Криворізькою міською радою, 26.02.2020 прийнято рішення № 4563 «Про внесення змін до рішення міської ради від 25.10.2017 № 2178 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для подальшого надання їх у власність і користування та згоди на відновлення меж земельних ділянок», затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Купріна, 132, реєстрацію права комунальної власності на неї та надання її в оренду для розміщення автозаправної станції».

Пунктами 2-4 рішення Криворізької міської ради від 26.02.2020 № 4563 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) у натурі (на місцевості) меж спірної земельної для розміщення автозаправної станції. Зареєстровано за територіальною громадою міста Кривого Рогу право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:081:0006 з визначенням її цільового призначення як землі житлової та громадської забудови. Передано земельну ділянку з кадастровим номером :08:081:0006 в оренду ТОВ «Сіріус Голд».

На підставі рішення Криворізької міської ради від 26.02.2020 № 4563, між Криворізькою міською радою (надалі орендодавець) та ТОВ «Сіріус Голд» (надалі орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 2020266 від 21.05.2020 (надалі договір оренди).

Згідно з п. 1 договору оренди, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну житлової та громадської забудови для розміщення автозаправної станції.

Відповідно до п. 7 договору, договір укладено терміном до 26.02.2025.

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Абзацом а ч. 1 ст. 96 ЗК України встановлено обов`язок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання.

Частиною 2 ст. 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо:

- земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу;

- земельних ділянок приватної власності - їх власниками.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності, віднесених до категорій земель житлової та громадської забудови, земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, а також земельних ділянок (крім земельних ділянок, розташованих на територіях, об`єктах природно-заповідного фонду, та земельних ділянок лісогосподарського призначення), на яких розташовані будівлі, споруди, що є у приватній власності землекористувача, який використовує земельні ділянки на правах постійного користування, оренди, емфітевзису, суперфіцію, може здійснюватися землекористувачем. У такому разі зміна цільового призначення земельної ділянки не потребує прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, який здійснює розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Зміна землекористувачем цільового призначення земельної ділянки державної, комунальної власності, наданої йому в користування (крім постійного користування) без проведення земельних торгів для провадження певної діяльності, не повинна призводити до провадження ним на такій земельній ділянці іншої діяльності (крім випадків розташування на земельній ділянці будівель, споруд, що перебувають у власності землекористувача).

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу тощо.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення або формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України).

Як передбачено ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використ0ання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу (ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 10 ст. 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

Згідно з Порядком розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26.05.2004, у разі надання, передачі земельної ділянки, вилучення (викупу), відчуження земельної ділянки (її частини), межі якої не встановлено в натурі (на місцевості), розробляється проект відведення земельної ділянки, який відповідно до вимог ст.ст. 118, 123 Земельного кодексу України подається на погодження відповідній комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою, за місцем розташування земельної ділянки (вимоги п.п. 2, 9 зазначеного Порядку).

Як визначено у ст. 1 Закону України «Про землеустрій», проект землеустрою - це сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 791, Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

При цьому, формування земельних ділянок як об`єкта цивільних прав здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (ч. 5 ст. 791 Земельного кодексу України).

Тобто, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї.

Разом з цим, технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування (ст. 1 Закону України «Про землеустрій»).

Документація із землеустрою - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо (стаття 1 Закону України "Про землеустрій").

Статтею 30 Закону України "Про землеустрій" унормовано, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.

Так, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природо охоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; є) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (ст. 19 Земельного кодексу України).

Згідно зі ст. 38 ЗК України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЗК України, до земель транспорту належать землі, надані підприємствам, установам та організаціям залізничного, автомобільного транспорту і дорожнього господарства, морського, річкового, авіаційного, трубопровідного транспорту та міського електротранспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об`єктів транспорту.

До земель транспорту належать землі, надані під будівництво та обслуговування мультимодальних терміналів.

Частиною 1 ст. 71 ЗК України встановлено, що до земель автомобільного транспорту належать землі під спорудами та устаткуванням енергетичного, гаражного і паливороздавального господарства, автовокзалами, автостанціями, лінійними виробничими спорудами, службово-технічними будівлями, станціями технічного обслуговування, автозаправними станціями, автотранспортними, транспортно-експедиційними підприємствами, авторемонтними заводами, базами, вантажними дворами, майданчиками контейнерними та для перечеплення, службовими та культурно-побутовими будівлями й іншими об`єктами, що забезпечують роботу автомобільного транспорту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги», об`єкти дорожнього сервісу - спеціально облаштовані місця для зупинки маршрутних транспортних засобів, майданчики для стоянки транспортних засобів, майданчики відпочинку, видові майданчики, автозаправні станції, пункти технічного обслуговування, мотелі, готелі, кемпінги, торговельні пункти (у тому числі малі архітектурні форми), автозаправні комплекси, складські комплекси, пункти медичної та технічно-евакуаційної допомоги, пункти миття транспортних засобів, пункти приймання їжі та питної води, автопавільйони, а також інші об`єкти, на яких здійснюється обслуговування учасників дорожнього руху та які розміщуються на землях дорожнього господарства або потребують їх використання для заїзду та виїзду на автомобільну дорогу.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що розміщення АЗС та автомобільних газозаправних пунктів може здійснюватися лише на земельних ділянках із цільовим призначенням "землі автомобільного транспорту". Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 915/47/17.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», план зонування території (зонінг) - документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Тобто, план зонування міста визначає функціональне призначення певної території в межах міста.

Рішенням Криворізької міської ради № 2044 від 26.06.2013 затверджено План зонування території міста Кривого Рогу, до якого входить схема зонування території районів міста, в тому числі Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, та є складовою Генерального плану міста.

Згідно зі схемою зонування території Центрально-Міського району, місце розташування автозаправної станції на вул. Купріна, 132 у м. Кривий Ріг позначено зеленим кольором з маркуванням ТР-1 та відноситься до зони транспортної інфраструктури населеного пункту.

Крім того, згідно з пунктом 5.28 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173, станції технічного обслуговування і ремонту автомобілів, АЗС слід розміщувати у промислових і комунально-складських зонах, на магістральних вулицях і дорогах за межами житлового району.

У преамбулі Державних будівельних норм України "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360- 92**", затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 № 44, встановлено, що ці норми обов`язкові для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень.

Відповідно до пункту 7.55* цих Державних будівельних норм України АЗС за умови дотримання санітарно-гігієнічних, екологічних, протипожежних та інших нормативних вимог можуть проектуватися також як автозаправні комплекси з приміщеннями і окремими об`єктами сервісного обслуговування водіїв і транспортних засобів: для роздрібної торгівлі, швидкого харчування, технічного обслуговування, миття і змащування автомобілів. У населених пунктах АЗС, автозаправні комплекси слід розміщувати на земельних ділянках, планувально-відокремлених від кварталів житлової та громадської забудови, з урахуванням загальної потреби в залежності від рівня автомобілізації населеного пункту, інтенсивності руху та споживчого попиту. Вибір типу АЗС для конкретного місця розташування слід проводити в залежності від потужності та технологічних рішень, згідно з класифікацією, наведеною у таблиці 7.8*, а також з урахуванням містобудівних обмежень і вимог природоохоронного законодавства.

Згідно з пунктом 5.32 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173, відстань від АЗС з підземними резервуарами для зберігання рідкого палива до меж ділянок дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, шкіл-інтернатів, лікувально-профілактичних закладів, до стін житлових та інших громадських будівель і споруд, дитячих ігрових майданчиків і місць відпочинку населення слід приймати за розрахунком забруднення атмосферного повітря шкідливими викидами АЗС, але не менше 50 м.

Відповідно до пункту 7.61* Державних будівельних норм України "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360- 92**", затверджених наказом Держкоммістобудування України від 17.04.1992 № 44, розміщення нових та реконструкцію існуючих АЗС необхідно здійснювати з дотриманням санітарних розривів та протипожежних відстаней від найближчої споруди АЗС до найближчих будинків, споруд та інженерних мереж у відповідності з таблицею 7.9* та додатком 8.3* з урахуванням правил безпеки дорожнього руху.

За таких обставин, розташування АЗС на землях житлової та громадської забудови є порушенням державних будівельних норм.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 915/47/17, від 08.05.2018 у справі №521/4789/17.

Підсумовуючи вищенаведене, до ділянок житлової та громадської забудови не належать землі транспорту, оскільки останні мають свою особливість та повинні відділятись від житлової та громадської забудови відповідними санітарними охоронними зонами.

Отже, враховуючи правовий режим земель автомобільного транспорту, визначення їх як землі житлової та громадської забудови суперечить статусу цих земель.

За таких обставин, розміщення та експлуатація на спірній земельній ділянці АЗС, яку віднесено до земель житлової та громадської забудови, є фактичним використанням земельної ділянки для цілей, що не відповідають встановленому виду користування землею та суперечить її правовому режиму та конкретному цільовому призначенню.

Таким чином, технічна документація із землеустрою, розроблена ПП «Глобус-ММ» у 2019 році, не відповідає вимогам ст. ст. 67, 71 Земельного кодексу України, Класифікації видів цільового призначення земель, Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, ДБН Б.2.2-12:2019, Державних санітарних правил та містобудівній документації.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальних характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав.

Разом з тим, ч. 3 ст. 16 ЦК України передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту.

Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За змістом частини 2 статті 16 ЦК України, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 21 ЗК України передбачено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Під час розгляду цієї справи судом було встановлено факт невідповідності вимогам чинного законодавства технічної документації, затвердженої рішенням Криворізької міської ради № 4563 від 26.02.2020 "Про внесення змін до рішення міської ради від 25.10.2017 № 2178 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для подальшого надання їх у власність і користування та згоди на відновлення меж земельних ділянок", затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) на вул. Купріна, 132, реєстрацію права комунальної власності на неї та надання її в оренду для розміщення автозаправної станції.

Крім того, оспорюване рішення порушує інтереси територіальної громади міста Кривого рогу з огляду на таке.

Віднесення спірної земельної ділянки до земель житлової та громадської забудови мало наслідком зміну розміру орендної плати, визначеної договором.

Так, ставка орендної плати безпосередньо залежить від категорії земельної ділянки, що передана в оренду.

Листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 20278/5/04-36-04-12-14 від 24.08.2022 повідомлено, що відповідач за користування спірною земельною ділянкою у 2021 році сплачував орендну плату за ставкою 0,9%, у 2022 році за ставкою 1,2%. Тобто, як за користування землями житлової та громадської забудови.

Разом з цим, ставки орендної плати за користування землями транспорту у 2021 році становили 2,5%, у 2022 році - 3%.

Вказане має наслідком систематичне недоотримання місцевим бюджетом грошових коштів орендної плати.

За таких обставин, наявні підстави для визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради № 4563 від 26.02.2020 через невідповідність останнього актам цивільного законодавства і порушення інтересів територіальної громади міста Кривого рогу.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №2020266 від 21.05.2020 слід зазначити про таке.

Положеннями ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Так, судом було встановлено наявність підстав для визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради № 4563 від 26.02.2020 (на виконання якого був укладений оскаржуваний договір) через невідповідність останнього актам цивільного законодавства і порушення інтересів територіальної громади міста Кривого рогу.

Крім того, судом було встановлено протиправне заниження ставок орендної плати за користування відповідачем-2 спірною земельною ділянкою.

За таких обставин, зміст договору оренди земельної ділянки № 2020266 від 21.05.2020 суперечить вимогам чинного законодавства та інтересам територіальної громади міста Кривого рогу.

А отже, позовна вимога про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №2020266 від 21.05.2020 - є обґрунтованою.

ЩОДО НАЯВНОСТІ ПІДСТАВ ПРЕДСТАВНИЦТВА ПРОКУРОРОМ ІНТЕРЕСІВ ДЕРЖАВИ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ ДАНОГО СПОРУ:

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої).

У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу (пункт 70 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц). Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц). Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини п`ятої статті 56 ЦПК України).

Обґрунтовуючи відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах, прокурор зазначив, що органом місцевого самоврядування Криворізькою міською радою винесено протиправний акт індивідуальної дії - рішення № 4563 від 26.02.2020.

Після цього, за твердженням прокурора, між Криворізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус Голд" був укладений договір оренди земельної ділянки №2020266 від 21.05.2020.

Вказані акт та договір, на думку прокурора, суперечать вимогам чинного законодавства та інтересам територіальної громади міста Кривого Рогу.

За таких обставин, прокурор наполягав на тому, що Криворізька міська рада, як особа, що допустила порушення земельного законодавства, не може виступати у спірних правовідносинах у якості позивача, а має бути саме співвідповідачем за позовними вимогами.

З огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив Криворізьку міську раду одним зі співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконним і скасування її рішення, у даному випадку наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави як самостійним позивачем.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного суду від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18.

Порушення ж інтересів територіальної громади міста Кривого рогу внаслідок прийняття оскаржуваного рішення № 4563 від 26.02.2020 та укладання договору оренди земельної ділянки №2020266 від 21.05.2020 встановлений судом у мотивувальній частині рішення.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається прокурор, доводяться листуванням між прокурором та відповідачем-1 (т. 1 а.с. 36 42, 106 - 107), рішенням № 2178 від 25.10.2017 (т. 1 а.с. 43 - 44), рішенням № 4563 від 26.02.2020 (т. 1 а.с. 45 - 46), договором оренди № 2020266 від 21.05.2020 (т. 1 а.с. 47 - 50), витягом з Державного земельного кадастру (т. 1 а.с. 51 - 52), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 53), листуванням (т. 1 а.с. 54 59, 98 - 105), рішенням № 4799 від 30.06.2020 з додатками (т. 1 а.с. 60 - 72), рішенням № 506 від 26.05.2021 з додатками (т. 1 а.с. 73 - 86), актом державної технічної комісії (т. 1 а.с. 87), рішенням Криворізької міської ради № 242 від 23.02.2011 з додатками (т. 1 а.с. 88 - 89), договором оренди земельної ділянки 2011 року (т. 1 а.с. 90 - 93), витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки (т. 1 а.с. 94), схемою зонування міста (т. 1 а.с. 95 - 97).

Обставини, на які посилається відповідач-1, доводяться рішенням № 2178 від 25.10.2017 (т. 1 а.с. 126), № 1659 від 28.12.2012 (т. 1 а.с. 127), рішенням № РВ-013 (т. 1 а.с. 128), заявою ТОВ "Сіріус Голд" (т. 1 а.с. 129), довіреністю від 02.01.2019 (т. 1 а.с. 130), витягом з Державного земельного кадастру (т. 1 а.с. 131), листом ГУ Держгеокадастру (т. 1 а.с. 132), планом земельної ділянки (т. 1 а.с. 133, 138), листом від 12.08.2013 № 595 (т. 1 а.с. 134), планом встановлених меж земельної ділянки (т. 1 а.с. 135), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 136), актом приймання передачі від 09.03.2017 (т. 1 а.с. 137), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 139), статутом ТОВ "Сіріус Голд" (т. 1 а.с. 140 - 141), рішенням від 29.05.2002 № 149 (т. 1 а.с. 142), договором оренди земельної ділянки від 28.08.2002 (т. 1 а.с. 143 - 146), рішенням від 28.09.2005 № 3630 (т. 1 а.с. 147), рішенням від 28.12.2012 № 1659 (т. 1 а.с. 142), рішеннями Криворізької міської ради (т. 2 а.с. 171 - 188).

Обставини, на які посилається відповідач-2, доводяться витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 193 194, 205 - 206), рішенням № 4563 від 26.02.2020 (т. 1 а.с. 195 - 197), договором оренди № 2020266 від 21.05.2020 (т. 1 а.с. 198 - 204), витягами з технічної документації з нормативної грошової оцінки (т. 1 а.с. 207 - 208), витягом з Державного земельного кадастру (т. 1 а.с. 209 - 214), листом Держгеокадастру № 22-28-0.21-1076/20-17 від 09.08.2017 з додатками (т. 1 а.с. 215 - 219), рішенням від 28.09.2005 № 3630 (т. 1 а.с. 220), договором оренди від 11.01.2006 (т. 1 а.с. 222 - 226), рішенням від 29.05.2002 № 149 (т. 1 а.с. 227 - 228), договором оренди земельної ділянки від 28.08.2002 (т. 1 а.с. 229 - 233), актом приймання передачі від 09.03.2017 (т. 2 а.с. 192 - 193), ДБН (т. 2 а.с. 220 - 232), протоколом загальних зборів (т. 2 а.с. 233 - 236).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідачів порівну.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Криворізької міської ради (місцезнаходження: 50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1; ідентифікаційний код: 33874388) № 4563 від 26.02.2020 "Про внесення змін до рішення міської ради від 25.10.2017 № 2178 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для подальшого надання їх у власність і користування та згоди на відновлення меж земельних ділянок", затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) на вул. Купріна, 132, реєстрацію права комунальної власності на неї та надання її в оренду для розміщення автозаправної станції.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 2020266 від 21.05.2020, укладений між Криворізькою міською радою (місцезнаходження: 50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1; ідентифікаційний код: 33874388) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус Голд" (місце реєстрації: 79017, м. Львів, вул. Зелена, буд. 44; ідентифікаційний код: 40325733) щодо земельної ділянки з кадастровим номером :08:081:0006 площею 0,1649 га.

Стягнути з Криворізької міської ради (місцезнаходження: 50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1; ідентифікаційний код: 33874388) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (місце реєстрації: 49044, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 38; ідентифікаційний код: 02909938) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус Голд" (місце реєстрації: 79017, м. Львів, вул. Зелена, буд. 44; ідентифікаційний код: 40325733) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (місце реєстрації: 49044, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 38; ідентифікаційний код: 02909938) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 05.06.2023.

Суддя М.О. Ніколенко