ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2023 р. м. Львів Справа №914/2884/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Головуючий суддя І.Б. Малех

Судді В.М. Гриців

О.В. Зварич

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Укравтогаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, б/н від 08.02.2023 (ах. № апеляційного суду 01-05/405/23 від 09.02.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 23 січня 2023 року (суддя Король М.Р., м. Львів)

у справі №914/2884/22

за позовом Дочірнього підприємства УКРАВТОГАЗ Національної акціонерної компанії Нафтогаз України,м. Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Чікель Володимира Михайловича, смт. Шкло, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 22 967,30 грн.,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2022 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до відповідача Фізичної особи-підприємця Чікель Володимира Михайловича про стягнення 22 967,30 грн. з яких: 11 943,66 грн. - основна заборгованість, 5 294,69 грн. - пені, 836,05 грн. - штраф, 4 205,27 грн. - інфляційне збільшення, 687,63 грн. - 3% річних. Крім цього, просить покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем в порушення умов укладеного з позивачем договору №Л0774К від 30.10.2019 купівлі - продажу стисненого природного газу (метан) з використанням пластикових карток онлайн не здійснено повну оплату за період з 21.10.2020 по 27.11.2020, у зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 11 943,66 грн., яка в добровільному порядку не сплачена. Відповідно до цього, позивач, керуючись положеннями п.9.1. договору №Л0774К від 30.10.2019 та ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу 5 294,69 грн. пені, 836,05 грн. штрафу, 4 205,27 грн. - інфляційне збільшення та 687,63 грн. - 3% річних, які просить стягнути в примусовому порядку.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.01.2023 у справі №914/2884/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Дане рішення обгруновано тим, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмету доказування, а саме доказів фактичних обсягів споживання відповідачем продукції у період з жовтня 2020 року по листопад 2020 року. При цьому, вказано, що долучені фіскальні чеки, на які вказує позивач, не підтверджують передачу продукції саме відповідачу, в зв`язку з чим в позові відмовлено.

Позивач ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», не погоджуючись з вказаним рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що таке прийнято з порушенням норм матеріального права та внаслідок неналежного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме:

- скаржник зауважує, що складені акти приймання-передачі продукції за жовтень та листопад 2020 року направлені на адресу відповідача, на підтвердження чого до суду, як зазначено у тексті оскаржуваного рішення, надано копію опису поштового відправлення. Наведені документи вказують на те, що оригінали актів знаходяться у відповідача, при цьому, поштові відправлення відправнику не повертались;

- також, скаржник відмічає, що надані копії фіскальних чеків є первинними документами, які складено безпосередньо при отриманні продукції покупцем і є належним доказом обсягу і вартості переданої продукції, оскільки містять вказівку на конкретного отримувача товару; кожен фіскальний чек має вказівку на код клієнта, який відповідає номеру його пластикової картки. На усіх чеках вказано номер клієнта 960017302, який закріплено за транспортним засобом із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 . Обидві ідентифікуючі ознаки пов?язані із відповідачем фізичною особою-підприємцем Чікель В.М. Факт використання пластикової картки із номером НОМЕР_2 та транспортного засобом із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 відповідачем підтверджується його заявою про розірвання договору та блокування названої картки, яка наявна у матеріалах судової справи.

Відповідно до цього, просить, рішення Господарського суду Львівської області 26 січня 2023 року у справі №914/2884/22 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 (головуючий суддя Малех І.Б., судді - Гриців В.М., Зварич О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», б/н від 08.02.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/405/23 від 09.02.2023) на рішення Господарського суду Львівської області від 23 січня 2023 року у справі №914/2884/22 та ухвалено розглядати таку без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ціна позову у справі №914/2884/22 є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з урахуванням цієї обставини та предмету спору вказана справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що підтверджується списками розсилки від 27.02.2023.

Відповідач не скористався наданим законом правом на подання відзиву.

Відповідно до ч. 3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, оцінивши зібрані у справі докази, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області від 23 січня 2023 року у справі №914/2884/22 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Обставини справи.

30.10.2019 Дочірнім підприємством «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (позивач, продавець) та Фізичною особою-підприємцем Чікель Володимиром Михайловичем (відповідач, покупець) укладено договір №Л0774К купівлі-продажу стисненого природного газу (метан) з використанням пластикових карток онлайн.

Відповідно до п.2.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупця продукцію (код згідно ДК 021:20-6 газове паливо) на автомобільній газонаповнювальній компресорній станції продавця (АГНКС) з використанням пластикової картки (ПК), а покупець зобов`язується прийняти у власність продукцію та повністю оплатити її вартість в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що ціна продукції може бути зменшена з урахуванням системи знижок, якщо такі знижки діють на момент отримання продукції. Інформація про розмір та умови отримання знижки розміщуються на сайті продавця www.ukravtogaz.com.

Згідно з п.3.2 договору, ціна продукції, що діє у мережі АГНКС на момент укладання цього договору зазначена в додатку 1 та може змінюватись продавцем без погодження з покупцем.

Так, відповідно до додатку 1, ціна договору становить 13 980,00 грн., у тому числі ПДВ (20%) 2 330,00 грн.

Відповідно до п.3.5 договору, з моменту встановлення продавцем нової ціни на продукцію, встановленої продавцем, при отриманні покупцем (довіреною особою покупця) продукції у мережі АГНКС, грошові кошти списуються з особового рахунку (ОР) покупця з урахуванням нової ціни на продукцію.

Згідно з п.3.6 договору, загальна сума договору складається із загальної вартості продукції, відпущеної за цим договором.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що покупець здійснює оплату продукції, отриманої у розрахунковому періоді, протягом одного банківського дня, що йдуть за відповідним розрахунковим періодом.

Оплата продукції здійснюється покупцем, згідно договору або рахунку-фактури (п.4.3 договору).

Пунктом 1.12 договору визначено, розрахунковий період - проміжок часу, що дорівнює 2 (двом) добам, протягом якого покупець отримує продукцію на АГНКС.

Згідно з п. 4.7 договору підставою для визначення та проведення фінансових взаєморозрахунків між покупцем і продавцем за фактично відпущену продукцію у розрахунковому періоді є дані POS-терміналів, які фіксували відпуск продукції покупцю протягом розрахункового періоду. Для визначення часових меж розрахункового періоду використовуються часові межі газової (облікової) доби, де газовою добою вважається період часу з 07:00 (за київським часом) дня до 07:00 (за київським часом) наступного дня.

Відповідно до п. 6.3 договору отриманий обсяг продукції за місяць визначається кількістю продукції, фактично відпущеної через POS-термінали на підставі даних POS-терміналів.

Пунктом 6.4 договору встановлено, що сторони на підтвердження обсягів відпущеної продукції щомісячно, у порядку, передбаченому цим договором, підписують акт приймання-передачі продукції.

Право власності на продукцію переходить від продавця до покупця, в момент реєстрації відпуску продукції через POS-термінал (п. 6.5 договору).

Відповідно до п.9.1 договору сторони передбачили, за порушення строку оплати отриманої продукції, покупець сплачує продавцю за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми грошових коштів, щодо оплати яких було допущено прострочення, а за прострочення оплати понад 10 (десять) календарних днів покупець додатково сплачує продавцю штраф у розмірі 7% від суми грошових коштів, щодо оплати яких було допущено прострочення. Крім того, покупець зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення оплати, а також три відсотки річних від суми простроченого платежу.

Згідно з п.13.1 договору, цей договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2019р. У випадку, якщо за тридцять календарних днів до дати закінчення строку дії договору жодна із сторін не отримає від іншої сторони письмового повідомлення про бажання припинити дію договору, термін дії договору продовжується на кожен наступний календарний рік (п.13.2 договору).

Позивач долучив до позовних матеріалів лист відповідача, датований 27.07.2022, в якому останній повідомив позивача про одностороннє дострокове розірвання договору.

За змістом п.13.3 договору, дострокове розірвання цього договору може бути здійснено за взаємною письмовою згодою сторін або в односторонньому порядку будь-якою із сторін, за умови письмового повідомлення іншої сторони не пізніше, ніж за 30 (тридцять) календарних днів, але тільки після виконання всіх зобов`язань сторонами за договором, отриманих всіх належним чином оформлених актів приймання-передачі продукції та у разі наявності знижки - актів зміни ціни до актів приймання-передачі продукції (примірників ДП «УКРАВТОГАЗ») також актів звірки. Також зазначено, що в частині грошових розрахунків договір діє до їх повного виконання.

Позивач вказує, що відпуск продукції за даним договором відбувся з 21.10.2020 по 27.11.2020 і протягом дії договору, покупцем отримано продукції на суму 39 944,86 грн., однак, сума фактичних оплат склала 28 001,00 грн. і непогашеною залишилась сума в розмірі 11 943,66 грн., в підтвердження чого позивачем долучено копії фіскальних чеків, а також на акти приймання-передачі продукції.

Позивачем скеровано відповідачу претензію, згідно якої останній просив протягом семи календарних днів з дати отримання цієї вимоги оплатити вартість стисненого природного газу, отриманого відповідачем за договором у сумі 11 947,54 грн., яка залишена останнім без розгляду.

В зв`язку з цим позивач, керуючись положеннями п.9.1. договору №Л0774К від 30.10.2019 та ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу 5 294,69 грн. пені, 836,05 грн. штрафу, 4 205,27 грн. інфляційного збільшення та 687,63 грн. - 3% річних.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.01.2023 в даній справі в позові відмовлено, з чим не погодився, позивач, подавши апеляційну скаргу.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Відповідно до ст.173-175 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання, одним з видів якого є майново-господарське зобов`язання, виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання регулюються нормами Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей Господарського кодексу України.

Договірні відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору поставки до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, за яким одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар, продукція) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655, ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно положень ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як встановлено матеріалами та обставинами справи, сторонами 30.10.2019 укладено було договір №ЛО774К купівлі-продажу стисненого природного газу (метан) з використанням пластикових карток онлайн.

Позивач (скаржник), як в суді першої, так і апеляційної інстанцій стверджує, що відпуск продукції відбувався з 21.10.2020 по 27.11.2020 і протягом дії даного договору, покупцем (відповідачем) отримано продукції на суму 39 944,86 грн., яка оплачена частково в розмірі 28 001,00 грн., а отже заборгованість склала 11 943,66 грн.

В обґрунтування даних правовідносин позивач посилається на фіскальні чеки та акти приймання передачі продукції та складені до них акти зміни ціни.

Однак, як вірно відмічено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, позивачем, до позовної заяви в підтвердження споживання відповідачем продукції у період з жовтня 2020 року по листопад 2020 року на суму 39 944,86 грн. не долучено актів приймання-передачі продукції, а також складених до них актів зміни ціни.

Пунктом 7.1.1. договору продавець зобов`язаний щомісяця, протягом 5-ти робочих днів, наступного місяця за звітним, оформити належним чином акти приймання-передачі продукції за звітний місяць в двох примірниках згідно п.4.7. цього договору та відправити за адресою, що визначається в додатку 4 до цього договору.

Разом з цим, пунктом 8.1.2 договору встановлено, що у разі, якщо покупець у встановлений строк не поверне продавцю без аргументованої причини підписаний зі свого боку та завірений печаткою примірник акта приймання-передачі продукції, відповідний акт приймання-передачі продукції вважається узгодженим та підписаним покупцем.

Як вказує позивач, ним 27.07.2022 супровідним листом, щодо підписання та повернення актів від 25.04.2022 №381/13.1.2-22 направлено для підписання відповідачу акти приймання-передачі продукції, а саме: акт №479 приймання-передачі продукції за договором №ЛО774К від 30.10.2019 за жовтень 2020 на суму 11434,10 (з ПДВ) та акт №468 приймання-передачі продукції за договором №ЛО774К від 30.10.2019 за листопад 2020 на суму 28 513,44 грн. (з ПДВ). Однак, як вказує позивач такі відповідачем не повернуті.

Суд апеляційної інстанції відмічає, що позивачем 27.07.2022 надіслано відповідачу акт №479 за жовтень 2020 та акт №468 за листопад 2020 з порушенням строків визначених в п.7.1.1. договору.

В підтвердження факту заборгованості за період з 21.10.2020 по 27.11.2020 позивачем долучено до позовної заяви копії фіскальних чеків.

Проаналізувавши дані фіскальні чеки в сукупності з матеріалами справи, суд апеляційної інстанції, вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що такі не підтверджують передачу продукції саме відповідачу, у зв`язку із чим є неможливим встановити фактичні обсяги отримання продукції саме відповідачем, та відповідно перевірити підставність та розмір нарахованої вартості переданої продукції.

На противагу висновку місцевого суду Дочірнє підприємство «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в апеляційній скарзі вказує на те, що у вищезгаданих фіскальних чеках зазначено код клієнта 960017302, який відповідає номеру його пластикової картки та який закріплено за транспортним засобом із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , що належить відповідачу та підтверджується його заявою про розірвання договору та блокування названої картки, яка наявна у матеріалах судової справи.

Дослідивши вище зазначені фіскальні чеки (а.с20-21) та заяву про розірвання договору та блокування названої пластикової картки (а.с.31), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у вищевказаних документах дійсно зазначений вищезгаданий код клієнта, але дана обставина не може вказувати на факт належності покупцю вищевказаного коду на момент виникнення заборгованості, оскільки заява про розірвання договору та блокування названої пластикової картки відповідача датована 27.07.2022, а заборгованість виникла за період з 21.10.2020 по 27.11.2020.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що позивачем не представлено належних доказів, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування, а саме доказів фактичних обсягів споживання відповідачем продукції у період з жовтня 2020 року по листопад 2020 року, відповідно до чого правомірно відмовлено в позові.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Укравтогаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, б/н від 08.02.2023 (ах. № апеляційного суду 01-05/405/23 від 09.02.2023) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 23 січня 2023 року у справі №914/2884/22 - залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України».

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

5. Матеріали справи №914/2884/22 повернути Господарському суду Львівської області.

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич