05.06.2023Справа № 910/100/23
За позовомФермерського господарства "Зоряний п`ятачок"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Отп Лізинг"
простягнення 375934,00 грн
Суддя Смирнова Ю.М.
Секретар судового засідання Негеля Ю.М.
Представники сторін:
від позивачаМайор І.В.;
від відповідачане з`явилися;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 у справі №910/100/23 позов Фермерського господарства "Зоряний п`ятачок" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Отп Лізинг" задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Отп Лізинг" на користь позивача 375934,00 грн та судовий збір на суму 5639,01 грн. У попередньому (орієнтовному) розрахунку позивач очікував понести судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та 60000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

09.05.2023 Фермерське господарство "Зоряний п`ятачок" в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про стягнення з відповідача судових витрат - судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом та витрат на професійну правничу допомогу на суму 50000,00 грн.

У відповідності до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У ст.244 Господарського процесуального кодексу України зазначено, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2023 заяву позивача про стягнення судових витрат призначено до розгляду на 23.05.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 надано можливість позивачу брати участь в судовому засіданні 23.05.2023 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку - комплекс технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

23.05.2023 судове засідання відкладено на 05.06.2023, про що відповідача повідомлено відповідною ухвалою суду.

Представник позивача у судове засідання 05.06.2023 з`явився, подану заяву про розподіл судових витрат підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 05.06.2023 не з`явився. Про проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1, 2, ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.ч.3-5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: копію договору про надання правової допомоги від 05.12.2022, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро "Майор і партнери", довіреність від 05.12.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21/856 від 08.02.2013, звіт про виконання договору про надання правової допомоги від 05.12.2022 з повним описом наданих позивачу протягом грудня 2022 року - травня 2023 року послуг від 05.05.2023, акт/розрахунок розміру винагороди (гонорару, виконаних робіт) від 05.05.2023 за договором про надання правової допомоги від 05.12.2022 на суму 50000,00 грн, платіжну інструкцію №20 від 08.05.2023 на суму 50000,00 грн.

На підставі поданих позивачем у встановлений строк документів, суд дійшов висновку, що обсяг наданих адвокатом послуг є таким, що доведений належними та допустимими доказами.

Заяву про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідач суду не подав.

У відзиві на позов відповідач зазначив про відсутність документального підтвердження та сумнівність розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, проте така позиція відповідачем висловлена проти попереднього розрахунку цих витрат, наведеного в позовній заяві. Проти наданих в подальшому позивачем звіту, акту-розрахунку та інших доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідач заперечень не навів.

Відповідно до усталеної практики, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж самі критерії застосовуються ЄСПЛ при присудженні судових витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, у рішенні у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, судом зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, а у рішенні у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v.Latvia) від 28.11.2002 ЄСПЛ зазначив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідачем не було подано конкретних заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу адвоката, враховуючи фактичний об`єм наданих адвокатом послуг, співмірність суми витрат із складністю даної справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, а також доведеність позивачем у відповідності до вимог ст.74 Господарського процесуального кодексу України, надання йому послуг професійної правничої допомоги у суді першої інстанції на загальну суму 50000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача у зв`язку з висновками суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заява позивача про розподіл судових витрат в частині стягнення судового збору, сплаченого при зверненні до суду з відповідним позовом, задоволенню не підлягає, оскільки питання про розподіл судового збору вирішено судом, про що зазначено в рішенні суду від 04.05.2023 у справі №910/100/23.

Керуючись ст.ст.126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Отп Лізинг" (01033, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 43, ідентифікаційний код 35912126) на користь Фермерського господарства "Зоряний п`ятачок" (89677, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, село Барбово, будинок 170, корпус А, ідентифікаційний код 34154752) 50000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.06.2023

Суддя Ю.М. Смирнова