ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/78/23

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д., розглянувши позовну заяву у спрощеному позовному провадженні,

за позовом: ТОВ "ПАЛИВНО ПРОЦЕСИНГОВИЙ ЦЕНТР", код ЄДРПОУ - 43552213, м. Київ, вул. О. Мишути, 10, оф. 214,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Садварія Івана Івановича, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

про стягнення коштів,

Секретар судового засідання - Сінкіна Е.В.,

в с т а н о в и в:

ТОВ "ПАЛИВНО ПРОЦЕСИНГОВИЙ ЦЕНТР" звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ФОП Садварія Івана Івановича з вимогою про стягнення з нього заборгованості у розмірі 419 311,97 грн. - сума основного боргу; 3% річних - 11 110,00 грн.; пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 152 299,84 грн.; інфляційне збільшення боргу - 92 899,04 грн. та сплаченого судового збору.

Описова частина рішення.

Ухвалою суду від 01.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 02.02.2023 відмовлено заявнику ТОВ "ПАЛИВНО ПРОЦЕСИНГОВИЙ ЦЕНТР" у вжиті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступні автомобілі: MERCEDES НОМЕР_9, VIN- код - НОМЕР_2 ; MERCEDES НОМЕР_6, VIN- код - НОМЕР_3 ; MERCEDES НОМЕР_7, VIN- код - НОМЕР_4 ; MERCEDES НОМЕР_8, VIN- код - НОМЕР_5 .

13.02.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення та уточнення ціни позову, в якій він просить стягнути з ФОП Садварія Івана Івановича на його користь 319 311,97 грн. - основного боргу; 11 800,00 грн. - 3% річних; 163 787,76 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 92 899,4 грн. - інфляційне збільшення боргу. Дана заява обґрунтована тим, що 06.02.2023 на розрахунковий рахунок позивача надійшли кошти від відповідача в розмірі 100 000,00 грн. Вказаний факт підтверджується випискою з банківського рахунку. Вищевказана обставина дає підстави зменшити та уточнити суму позовних вимог.

Ухвалою суду від 20.02.2023 заяву про зменшення та уточнення ціни позову від 06.02.2023 - задоволено.

10.03.2023 на адресу суду надійшла від позивача заява про зменшення та уточнення ціни позову, в якій він просить стягнути з відповідача на його користь 219 311,97 грн. - суму основного боргу; 12 509,00 грн. - 3% річних; 176 547,47 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 92 899,4 грн. - інфляційне збільшення боргу. Дана заява обґрунтована тим, що 06.03.2023 на розрахунковий рахунок позивача надійшли кошти від відповідача в розмірі 100 000,00 грн. Вказаний факт підтверджується платіжною інструкцією №132 від 06.03.2023 року. Вищевказана обставина дає підстави зменшити та уточнити суму позовних вимог.

Ухвалою суду від 20.03.2023 заяву про зменшення та уточнення ціни позову від 06.03.2023 задоволено. Постановлено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

18.04.2023 на адресу суду надійшла від позивача заява про зменшення та уточнення ціни позову, в якій він просить стягнути з відповідача на його користь 119 311.97 грн. - суму основного боргу; 13 140,00 грн. - 3% річних; 200 667.54 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ і 102 454.50 грн. - інфляційне збільшення боргу. Дана заява обґрунтована тим, що 10.04.2023 на розрахунковий рахунок позивача надійшли кошти від відповідача в розмірі 100 000,00 грн. Вказаний факт підтверджується платіжною інструкцією №136 від 10.04.2023 року. Через вказану обставину зменшено та уточнено суму позовних вимог.

Ухвалою суду від 24.04.2023 заяву про зменшення та уточнення ціни позову від 11.04.2023 задоволено. Постановлено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

26.05.2023 на адресу суду надійшла від позивача заява про зменшення та уточнення ціни позову, в якій він просить стягнути з відповідача на його користь 13 140,00 грн. - 3% річних; 205 611.59 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ і 102 693.12 грн. - інфляційне збільшення боргу. Дана заява обґрунтована тим, що 09.05.2023 на розрахунковий рахунок позивача надійшли кошти від відповідача в розмірі 119 308.97,00 грн. Вказаний факт підтверджується платіжною інструкцією від 09.05.2023 року. Вищевказана обставина дає підстави зменшити та уточнити суму позовних вимог.

Ухвалою суду від 30.05.2023 заяву про зменшення та уточнення ціни позову від 26.05.2023 - задоволено.

У зв`язку із чим має місце нова кінцева ціна позову в загальному розмірі 321 444.71 грн., а саме 13 140,00 грн. - 3% річних; 205 611.59 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ і 102 693.12 грн. - інфляційне збільшення боргу.

Суд розглянув справу в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Підписано повний текст рішення.

І. Суть спору за позицією Позивача.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами було укладено договір 3577/1 від 02.06.2021 року.

Згідно умов такого договору, комісіонер зобов`язується надати замовнику пластикові карти ARIS і надавати йому послуги по заправці автотранспорту дизельним пальним на автозаправочних станціях комітента з використанням таких карт розташованих на території України та поза межами території України, а також надавати додаткові послуги, а ФОП Садварій І.І. зобов`язується проводити оплату наданих послуг.

На виконання п. 2.1 договору, ТОВ "ППЦ" передало, а ФОП Садварій І.І. прийняв в користування пластикові картки, за якими відповідачу надавалися послуги по заправці автотранспорту.

За твердженням позивача - це підтверджується актом ідентифікації пластикових карт ARIS від 02.06.2021 року.

Позивач зазначає, що факт отриманих послуг по заправці автотранспорту відповідача дизельним пальним на АЗС поза межами території України по пластиковим картам ARIS за який останній не розрахувався підтверджується відповідними рахунками на загальну суму 419 311.97 грн.; випискою з банківського рахунку з 11.02.2022 по 09.01.2023 і актом надання послуг №363 від 28.02.2022 року.

Відповідно до п. 3.1.5 договору, позивач зобов`язується щотижня на вказану замовником адресу електронної пошти, висилати рахунки-фактури на оплату наданих йому послуг і акти.

На виконання вищевказаних умов договору, заявник свої зобов`язання виконав, зокрема надав послуги по заправці паливом відповідача, направив на електронну пошту рахунки на оплату з додатками.

Відповідно до п. 3.3.2. договору, замовник зобов`язується приймати від комісіонера і підписувати рахунки-фактури, звірки взаємних розрахунків і інші документи, які є підтвердженням факту прийняття замовником наданих йому послуг.

Згідно з узгодженими умовами розрахунків, зазначених в рахунках, відповідач зобов`язався сплачувати вартість послуг протягом 6 календарних днів з часу виставлення рахунку.

Позивач стверджує, що після направлення рахунків замовнику з актами по електронній пошті оплата від останнього не надходила.

22.07.2022 листом №1 позивач повідомляв відповідача про існуючу заборгованість, до якої було додано рахунки з актом.

Станом на дату звернення до суду, відповідачем заборгованість не погашена.

Враховуючи вищевикладене, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача 419 311.97 грн. - сума основного боргу; 11 110.00 грн. - 3% річних; 152 299.84 грн. - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ і 92 89.04 грн. - інфляційне збільшення боргу.

Суд підкреслює, що ухвалою суду від 30.05.2023 заяву про зменшення та уточнення ціни позову від 26.05.2023 - задоволено.

У зв`язку із чим має місце нова кінцева ціна позову в загальному розмірі 321 444.71 грн., а саме 13 140,00 грн. - 3% річних; 205 611.59 грн. - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ і 102 693.12 грн. - інфляційне збільшення боргу.

ІІ. Позиція Відповідача у справі.

Відповідно до даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою відповідача значиться - Закарпатська область, Іршавський район, с. Заріччя, вул. Леніна, 18.

Згідно приписів ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб.

Суд враховує, що згідно норми ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру. Так, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

На вказану в Єдиному державному реєстрі адресу Відповідача судом була направлена ухвала від 01.02.2023 про відкриття провадження у справі з приписами до відповідача вчинити певні процесуальні дії для розгляду цієї справи. Дане поштове відправлення було вручене відповідачу 09.02.2023, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 147 а).

Отже, оскільки вказана у позовній заяві та використана судом для повідомлення відповідача адреса є дійсною, то відповідач вважається належно повідомленим про відкриття провадження та про необхідність подачі заяв по суті справи.

Однак, станом на дату ухвалення судом рішення, заяв по суті справи від Відповідача не надійшло.

Згідно з ч. 1 ст. 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, за правилами, визначеними нормою статті 165 ГПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Але, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Отже, з досліджених судом відносин суд виходить з того, що належно повідомлений про справу відповідач не заперечує проти дійсності обставин, що викладені у позовній заяві та підтверджені відповідними доказами.

Суд керується приписами статті 2 ГПК України, згідно яких завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, відповідач повідомлений про строк подання відзиву належним чином, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, відтак суд, керуючись нормами-принципами та завданнями ГПК України, виходить з того, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд вирішує спір відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову тощо.

Також, згідно ч. 10 ст. 81 ГПК України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

ІІІ. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та давши їм правову оцінку, судом встановлено таке:

3.1. 02.06.2021 між сторонами укладено договір №577/1 (а. с. 15 - 23) (далі договір).

Відповідно до п. 2.1. договору, комісіонер (позивач) відповідно до договору комісії №22/04/2020 від 22.04.2020, здійснюючи за дорученням комітента за винагороду посередницьку діяльність, діючи від свого імені, але за рахунок комітента, зобов`язується надавати замовнику пластикові карти "ARIS" і надавати йому послуги на станціях комітента, з використанням замовником пластикових карт "ARIS".

Відповідно до п. 3.1.4. договору, комісіонер від свого імені, за рахунок комітента зобов`язується щомісяця, не пізніше 15 - го числа, наступного за звітним, місяця проводити з замовником звірку взаємних розрахунків, відправляючи Акт звірки взаємних розрахунків на адресу електронної пошти замовника, зазначену в договорі.

Комісіонер від свого імені, за рахунок комітента також зобов`язується щотижня, на вказану замовником адресу електронної пошти, висилати рахунки - фактури на оплату наданих йому послуг і реєстри до них, і розміщувати дані рахунки - фактури та реєстри в віртуальному кабінеті замовника (п. 3.1.5. договору).

П. 3.1.6. договору передбачено, що комісіонер зобов`язується щомісяця надсилати акти надання послуг на адресу електронної пошти замовника.

Первинні облікові документи, складені в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства України про електронні документи та електронний документообіг, визнаються сторонами, як оригінали і мають однакову юридичну силу з паперовими документами. На вимогу однієї із сторін первинні облікові документи можуть бути складені і підписані в паперовій формі (п. 3.1.8. договору).

Пунктом 3.2.1. договору передбачено, що комісіонер має право в односторонньому порядку, без повідомлення замовника, припинити надання йому послуг до моменту належного виконання замовником зообов`язань по оплаті: 1) за умов розрахунків по передоплаті - в разі повного використання передоплати і відсутності внесення чергового платежу - до моменту його внесення; 2) за умов відстрочки платежу (надання кредитного ліміту): в разі повного використання кредитного ліміту або виникнення простроченої заборгованості - до моменту її повного погашення.

Згідно п. 3.2.7. договору, комісіонер має право в односторонньому порядку змінювати розмір наданих замовнику знижок, терміни і умови розрахунків, попередньо повідомивши замовника за адресою електронної пошти, вказаною в договорі, не пізніше, ніж за 7 робочих днів до вступу в силу нових умов.

Кошти, які надходять комісіонеру в якості оплати по даному договору зараховуються в рахунок погашення заборгованості у хронологічній послідовності їх виникнення, відповідно до дат виписки рахунків. При цьому, в першу чергу закриватимуться платежі по договору, який діє в межах України, до повного погашення, а решта платежів закриватиметься по договору, який діє за межами України (п. 3.2.9. договору).

Пунктом 3.3.1. договору передбачено, що замовник несе повну фінансову відповідальність за всі послуги, отримані за такими пластиковими картками "ARIS".

Згідно п. 3.3.2. договору, замовник має приймати від комісіонера і підписувати рахунки-фактури, реєстри, акти надання послуг та звірки взаємних розрахунків, і інші документи, які є підтвердженням факту прийняття замовником наданих йому послуг.

Відповідно до п. 3.3.4. договору, замовник має після отримання оригіналів документів, 1 раз в квартал, підписати їх належним чином і протягом 3 робочих днів з дати отримання, відправити підписані документи на поштову адресу комісіонера. Не підписання документів не звільняє замовника від обов`язку прийняти та оплатити надані йому послуги.

Замовник має щомісяця проводити з комісіонером звірку взаємних розрахунків з підписанням акту звірки взаємних розрахунків (п. 3.3.5. договору).

Замовник при наявності заперечень зобов`язаний подавати їх в письмовому вигляді на електронну пошту комісіонера протягом 7 робочих днів з моменту отримання від комісіонера документів, передбачених в п. 3.3.2 договору. Замовник повідомляє комісіонера про наявність заперечень протягом 3 робочих днів з дати отримання документів, направивши відповідне повідомлення на електронну пошту комісіонера (п. 3.3.6. договору).

Пунктом 3.3.7 договору передбачено, що замовник має проводити оплату отриманих послуг на умовах, передбачених договором та додатків до нього.

Вартість наданих замовнику на станціях, з використанням пластикової карти "ARIS" послуг визначається на підставі діючої на станції ціни з урахуванням умов, передбачених в протоколах, які є невід`ємною частиною договору.

Вартість наданих замовнику на станціях комітента послуг фіксується в платіжній квитанції - чеку, виданому пост-терміналом (п. 4.1. договору).

У разі відсутності ціни в платіжній квитанції (чеку), ціна станції визначається згідно прейскуранта цін, що знаходиться на офіційному веб-сайті комітента (п. 4.3. договору).

Згідно умов п. 4.6. договору, надання послуг на станції поза територією держави, резидентом якої є замовник, проводиться за ціною в національній валюті країни місцезнаходження станції.

Для розрахунків між сторонами дана ціна перекладається в умовні одиниці (євро) за курсом національної валюти місцезнаходження станції до євро, встановленого національним банком цієї країни на день надання послуг, а в подальшому в валюту договору - гривня за комерційним курсом міжбанківської валютної ринку України на день, що передує дню виставлення рахунки-фактури.

Відповідно до умов п. 4.8. договору, термін, протягом якого замовник оплачує вартість наданих йому послуг, вказується в протоколі узгодження умов розрахунків. Замовник має право вносити передоплату за договором, при цьому в призначенні платежу вказується номер і дата договору.

Розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України - Гривня (п. 4.10. договору).

Ціна договору складається з вартості товару та послуг за всіма видатковими накладними та актами, поставленими відповідно до договору (п. 4.11. договору).

Згідно п. 5.2. договору, при порушенні терміну або умов оплати, передбачених договором або протоколом погодження умов розрахунків, замовник виплачує комісіонеру пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Пеня нараховується з моменту виникнення прострочення платежу і до моменту повного погашення замовником заборгованості перед комісіонером (п. 5.3. договору).

Пунктом п. 5.4. договору сторони узгодили строк позовної давності тривалістю в 3 роки що вимог про стягнення штрафу і пені.

Відповідно до п. 8.1. договору, він діє з моменту підписання і до 31.12.2021 року.

Пунктом 8.2. передбачені умови автоматичної пролонгації такого договору.

Згідно розділу 10 договору, вказані наступні реквізити електронних адрес сторін: (позивач) і (відповідач).

Відповідно до даних протоколу №1 погодження умов розрахунків від 02.06.2021 (а. с. 24 - 26) встановлено наступний термін оплати послуг заправки автотранспорту замовника - протягом 4 календарних днів з дня виписки рахунку (п. 1).

Кредитний ліміт, наданий замовнику комісіонером з погодженням з комітентом - встановлюється в розмірі 8000.00 євро.

Вартість послуг заправки автотранспорту для розрахунків за договором визначається на підставі діючої ціни на станцію на момент отримання замовником послуг з урахуванням п. 4 даного договору і п. 9 цього протоколу (п. 8).

Термін дії протоколу з 02.06.2021 року (п. 15).

Даний протокол діє до моменту підписання нового протоколу або зміни умов розрахунків відповідно договору.

Судом встановлено, що даний договір та протокол підписані і пропечатані уповноваженими представниками обох сторін.

Актом прийому-передачі вказаних вище пластикових карток від 02.06.2021 (а. с. 27) підтверджується передача таких карток відповідачу для використання згідно умов договору.

3.2. Судом встановлено, що 15.02.2022 позивачем був виписаний рахунок на одержувача ФОП Садварія І.І. (відповідач) на загальну суму 200 158.41 грн. (а. с. 31) за послуги з заправки дизельним паливом євро. Термін сплати такого рахунку згідно умов протоколу погодження умов розрахунків настав - 22.02.2022 року.

22.02.2022 позивачем був виписаний рахунок на одержувача ФОП Садварія І.І. (відповідач) на загальну суму 160 946.38 грн. (а. с. 30) за послуги з заправки дизельним паливом євро. Термін сплати такого рахунку згідно умов протоколу погодження умов розрахунків настав - 01.03.2022 року.

27.02.2022 позивачем був виписаний рахунок на одержувача ФОП Садварія І.І. (відповідач) на загальну суму 58 207.18 грн. (а. с. 32) за послуги з заправки дизельним паливом євро. Термін сплати такого рахунку згідно умов протоколу погодження умов розрахунків настав - 08.03.2022 року.

Відтак, загальна сума заборгованості за договором складає 419 311.97 грн.

Судом встановлено, що також позивачем був сформований акт звірки взаємних розрахунків за період - лютий 2022 (а. с. 29) на загальну суму 419 308.97 грн. та акт надання послуг №363 від 2802.2022 на загальну суму 563 84306 грн. (а. с. 28).

3.3. 25.07.2022 позивачем направлялась відповідачу претензія №1 (а. с. 33 - 36) щодо необхідності оплати заборгованості за договором у розмірі 419 311.97 грн. та підписання актів наданих послуг.

3.4. Судом також встановлено, що на виконання умов договору, позивач направляв на електронна адресу відповідача, вказану ним в реквізитах договору, відповідні примірники рахунків на оплату, а також акти взаємних звірок і акти наданих послуг (а. с. 39 - 100).

3.5. Судом встановлено, що 06.02.2023 на розрахунковий рахунок позивача від відповідача надійшли грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується зокрема: випискою по банківському рахунку ТОВ "ППЦ".

Судом була задоволена заява позивача про зменшення позовних вимог та уточнення ціни позову відповідною ухвалою. Зокрема сума основного боргу складає 319 311.97 грн.

06.03.2023 на розрахунковий рахунок позивача від відповідача надійшли грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується зокрема відповідною платіжною інструкцією від 06.03.2023 року (а. с. 170 - 171).

Судом була задоволена заява позивача про зменшення позовних вимог та уточнення ціни позову відповідною ухвалою. Зокрема сума основного боргу складає 219 311.97 грн.

10.04.2023 на розрахунковий рахунок позивача від відповідача надійшли грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується зокрема відповідною платіжною інструкцією від 10.04.2023 року (а. с. 188). Судом була задоволена заява позивача про зменшення позовних вимог та уточнення ціни позову відповідною ухвалою. Зокрема сума основного боргу складає 119 311.97 грн.

09.05.2023 на розрахунковий рахунок позивача від відповідача надійшли грошові кошти у розмірі 119 308.97,00 грн., що підтверджується зокрема відповідною платіжною інструкцією від 10.04.2023 року (а. с. 188). Судом була задоволена заява позивача про зменшення позовних вимог та уточнення ціни позову відповідною ухвалою. Суд підкреслює, що відповідач погасив основну заборгованість за вищевказаним договором, актом наданих послуг і рахунками. Відтак, стягненню з відповідача підлягають лише 3% річних; пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ і інфляційне збільшення боргу в загальному розмірі 321 719.71 грн. за весь період прострочення оплати відповідачем.

3.6. Розглянувши матеріли справи, повно та всебічно оцінивши докази, які в ній містяться, суд зазначає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

3.7. Норми законодавства, які регулюють зміст спірних правовідносин.

Цивільний кодекс України.

Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

Стаття 509. Поняття зобов`язання та підстави його виникнення.

1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 526. Загальні умови виконання зобов`язання.

1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530. Строк (термін) виконання зобов`язання.

1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599. Припинення зобов`язання виконанням.

1. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 626. Поняття та види договору.

1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629. Обов`язковість договору.

1. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Стаття 631. Строк договору.

1. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

2. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

3. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

4. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Стаття 1011. Договір комісії.

1. За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Стаття 1012. Умови договору комісії.

1. Договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

2. Комітент може бути зобов`язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами.

3. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Стаття 1013. Комісійна плата.

1. Комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

4. Якщо договір комісії не був виконаний з причин, які залежали від комітента, комісіонер має право на комісійну плату на загальних підставах.

5. У разі розірвання або односторонньої відмови від договору комісії комісіонер має право на плату за фактично вчинені дії.

Стаття 1022. Звіт комісіонера.

1. Після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

2. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Стаття 1025. Право комітента на відмову від договору комісії.

1. Комітент має право відмовитися від договору комісії.

2. Якщо договір комісії укладено без визначення строку, комітент повинен повідомити комісіонера про відмову від договору не пізніше ніж за тридцять днів.

Господарський кодекс України.

Стаття 174. Підстави виникнення господарських зобов`язань.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Стаття 193. Загальні умови виконання господарських зобов`язань.

1. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

2. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

3. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

4. Управнена сторона має право не приймати виконання зобов`язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов`язання.

5. Зобов`язана сторона має право виконати зобов`язання достроково, якщо інше не передбачено законом, іншим нормативно-правовим актом або договором, або не випливає із змісту зобов`язання.

6. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

7. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

8. Управлена сторона, приймаючи виконання господарського зобов`язання, на вимогу зобов`язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов`язання повністю або його частини.

3.8. Висновки суду та норми права, що підлягають застосуванню.

Судом встановлено, що 02.06.2021 між сторонами укладено договір №577/1 (а. с. 15 - 23) (далі договір). Відповідно до п. 2.1. договору, комісіонер (позивач) відповідно до договору комісії №22/04/2020 від 22.04.2020, здійснюючи за дорученням комітента за винагороду посередницьку діяльність, діючи від свого імені, але за рахунок комітента, зобов`язується надавати замовнику пластикові карти "ARIS" і надавати йому послуги на станціях комітента, з використанням замовником пластикових карт "ARIS".

Відповідно до даних протоколу №1 погодження умов розрахунків від 02.06.2021 (а. с. 24 - 26) встановлено наступний термін оплати послуг заправки автотранспорту замовника - протягом 4 календарних днів з дня виписки рахунку (п. 1).

Вартість послуг заправки автотранспорту для розрахунків за договором визначається на підставі діючої ціни на станцію на момент отримання замовником послуг з урахуванням п. 4 даного договору і п. 9 цього протоколу (п. 8 протоколу).

Термін дії протоколу з 02.06.2021 року (п. 15). Даний протокол діє до моменту підписання нового протоколу або зміни умов розрахунків відповідно договору.

Судом встановлено, що даний договір та протокол підписані і скріплені печатками уповноваженими представниками обох сторін.

Актом прийому-передачі вказаних вище пластикових карток від 02.06.2021 (а. с. 27) підтверджується передача таких карток відповідачу для використання згідно умов договору.

Відтак, відповідач скористався послугами позивача за вказаним вище договором.

Судом встановлено, що 15.02.2022 позивачем був виписаний рахунок на одержувача ФОП Садварія І.І. (відповідач) на загальну суму 200 158.41 грн. (а. с. 31) за послуги з заправки дизельним паливом євро. Термін сплати такого рахунку згідно умов протоколу погодження умов розрахунків настав - 22.02.2022 року.

22.02.2022 позивачем був виписаний рахунок на одержувача ФОП Садварія І.І. (відповідач) на загальну суму 160 946.38 грн. (а. с. 30) за послуги з заправки дизельним паливом євро. Термін сплати такого рахунку згідно умов протоколу погодження умов розрахунків настав - 01.03.2022 року.

27.02.2022 позивачем був виписаний рахунок на одержувача ФОП Садварія І.І. (відповідач) на загальну суму 58 207.18 грн. (а. с. 32) за послуги з заправки дизельним паливом євро. Термін сплати такого рахунку згідно умов протоколу погодження умов розрахунків настав - 08.03.2022 року.

Відтак, загальна сума заборгованості за договором складає 419 311.97 грн.

Судом встановлено, що також позивачем був сформований акт звірки взаємних розрахунків за період - лютий 2022 (а. с. 29) на загальну суму 419 308.97 грн. та акт надання послуг №363 від 2802.2022 на загальну суму 563 84306 грн. (а. с. 28).

Станом на дату подання позовної заяви, відповідач не сплатив на користь позивача основну суму заборгованості за договором.

Протягом здійснення провадження у даній справі, відповідачем сплачену основну суму боргу на користь позивача у розмірі 419 311,97 грн., що підтверджується зокрема і позивачем у своїй заявах по суті справи.

Судом відповідно зменшено позовні вимоги та уточнено ціну позову. Зокрема, відповідач у своїй заяві про зменшення та уточнення ціни позову, яка надійшла на адресу суду 26.05.2023 просить стягнути на його користь 3 % річних - 13 415.00 грн.; пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 205 611.59 грн. і інфляційне збільшення боргу - 102 693,12 грн. в загальному розмірі 321 719,71 грн.

Перевіривши арифметичні розрахунки позивача, суд вказує, що вони проведені вірно та відповідають умовам чинного законодавства.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу на те, що загальна сума штрафних санкцій у цій справі у цих відносинах є надмірною. При цьому, у Позивач застосовує своє право на стягнення з Відповідача втрат майна, що передбачені законом як річні та інфляційні.

Суд звертає увагу на те, що наявність у постачальника можливості стягувати із покупця надмірні грошові суми у вигляді штрафу та пені змінює їхнє дійсне правове призначення. Штраф та пеня мають на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не можуть становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для постачальника, а для боржника - фактором втрати чи поглиблення його економічної (фінансової) неспроможності.

Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 по справі №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, як зазначає Верховний Суд, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафу та пені є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Таким чином, суд доходить висновку, що накладення і стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені у повному розмірі 205 611.59 грн., вірогідно є обтяжливим для нього.

Позивач у своїй позовній заяві не навів доказів щодо того, що внаслідок порушення відповідачем строків виконання зобов`язання постачальнику завдано збитків або, що розмір завданих йому збитків перевищує розмір нарахованих штрафів згідно умов договору.

Окрім того, суд враховує той факт, що відповідач повністю погасив свою заборгованість перед позивачем, зокрема оплатив 419 311.97 грн. в рахунок своєї основної заборгованості перед Позивачем, а кредитор тривалий час (строк) не звертався для захисту свого порушеного права.

Суд також враховує той факт, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено в Україні воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Торгово-промислова палата України у своїй заяві №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стала підставою для введення Указом Президента України №64/2022 військового стану. ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таким чином, поточна неплатоспроможність та війна є об`єктивними причинами, які на переконання господарського суду цілком імовірно будуть перешкоджати в майбутньому Відповідачеві виконати свої грошові зобов`язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, яке випливає із загальних норм процесуального права та завдань господарського судочинства, що полягає у досягненні в господарських відносинах справедливості, ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів їх учасників, необхідності забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, з власної ініціативи та на власний розсуд вправі вирішити питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Дотримуючись принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази, наведені ними аргументи, поведінку сторін та інші обставини згідно норм ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України (подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20).

Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 у справі №915/2222/19 зауважив, що суд може вирішити питання про зменшення розміру штрафних санкцій, процентів річних і за власною ініціативою, а не тільки за клопотанням заінтересованої особи.

На підставі викладеного, враховуючи економічні і правові інтереси сторін у швидкому виконанні рішення і збереженні платоспроможності сторін як гарантії виконання судового рішення, суд дійшов висновку щодо необхідності зменшення розміру належної до сплати пені з 205 611,59 грн. до 30 000,00 грн., що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань повному погашенні боржником до часу винесення судового рішення основної заборгованості. Цей захід суду є проявом справедливого балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання штрафу ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.

Висновок суду.

З відповідача ФОП Садварія Івана Івановича, РНОКПП - НОМЕР_1 , належить стягнути заборгованість в сумі 146 108,12 грн., у тому числі:

- три проценти річних - 13 415,00 грн.

- інфляційних втрат - 102 693,12 грн.

- пені - 30 000,00 грн.

Щодо обґрунтованості рішення.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У цій справі суд вважає достатніми обґрунтування свого рішення про часткову відмову у задоволенні позовних вимог.

ІV. Розподіл судових витрат.

Згідно платіжного доручення №59 від 17.01.2023 (а. с. 12) позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 10 134.27 грн.

Таким чином, судові витрати слід покласти на відповідача повністю згідно п. 1 ч. 4 та п. 9 ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 241 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Садварія Івана Івановича, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь ТОВ "ПАЛИВНО ПРОЦЕСИНГОВИЙ ЦЕНТР", код ЄДРПОУ - 43552213, м. Київ, вул. О. Мишути, 10, оф. 214, кошти у розмірі 146 108,12 грн. (сто сорок шість тисяч сто вісім гривень 12 копійок), з яких: три проценти річних - 13 415,00 грн. (тринадцять тисяч чотириста п`ятнадцять гривень 00 копійок); інфляційних втрат - 102 693,12 грн. (сто дві тисячі шістсот дев`яносто три гривень 12 копійок); пені - 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок).

3. Судові витрати покласти на відповідача.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Садварія Івана Івановича, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь ТОВ "ПАЛИВНО ПРОЦЕСИНГОВИЙ ЦЕНТР", код ЄДРПОУ - 43552213, м. Київ, вул. О. Мишути, 10, оф. 214, сплачений судовий збір у розмірі 10 134,27 грн. (десять тисяч сто тридцять чотири гривні 27 копійок).

5. В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 ГПК України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Суддя П.Д. Пригуза