ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.06.2023р. Справа №905/210/21 (905/52/23)

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

секретар судового засідання (помічник судді) Колтак Т.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 , м.Покровськ, Донецька область,

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська", м. Київ,

за участю розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" арбітражного керуючого Козловької Діани Валеріївни, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача,

про стягнення 418818,57 грн.,

поданої в межах справи про банкрутство за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглекон", до боржника Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" (),

за участю представників сторін:

від позивача Пихтін К.В., в режимі відеоконференції,

від відповідача не з`явився,

третя особа Козловська Д.В., в режимі відеоконференції,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду від 22.02.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Козловську Діану Валеріївну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №484 від 15.03.2013).

09.03.2021р. за номером 66061 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднене оголошення (повідомлення) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" ().

Після публікації оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" (), до суду з письмовими заявами з вимогами до боржника звернулись кредитори.

В межах даної справи про банкрутство до господарського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , м.Покровськ, Донецька область, до відповідача Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська", м. Київ, про стягнення 418818,57 грн., з яких: середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 жовтня 2020 року по 09 листопада 2022 року у розмірі 376268,68 грн.; компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 42549,89 грн.

Звернення з даним позовом обумовлено тим, що в день звільнення позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі, що є підставою для нарахування і стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсація втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/210/21 (905/52/23) за правилами загального позовного провадження в межах справи №905/210/21; призначено підготовче засідання призначено; залучено розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" арбітражного керуючого Козловську Діану Валеріївну до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 05.05.2023 закрито підготовче провадження у справі №905/210/21(905/52/23), розпочато розгляд справи по суті.

31.05.2023 через електрону адресу суду від розпорядника майна надійшли письмові пояснення щодо позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків.

01.06.2023 через електрону адресу суду від відповідача надійшли доповнення до відзиву із доданими документами.

Суд зауважує, що ГПК України не передбачає право подавати до суду процесуальні документи після завершення підготовчого провадження. Встановлені судом строки для надання відзиву, доповнень до відзиву, письмових пояснень по суті спору сплинули, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку у відповідності до вимог статті 119 ГПК України суду не подавалось, а тому судом не приймаються до уваги документи, що надійшли на електрону адресу суду 31.05.2023 від розпорядника майна та 01.06.2023 від відповідача.

Заперечення учасників процесу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд зменшити розмір відшкодування визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, та стягнути на користь позивача лише компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 42549,89 грн. Зазначив, що вже тривалий час ПрАТ "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" перебуває в процедурі банкрутства і, на теперішній час ситуація вкрай ускладнена тим, що боржник безпосередньо перебуває в кількох десятках кілометрів від зони ведення активних бойових дій, обстрілами пошкоджено кілька будівель боржника, що задіяні в виробничому процесі. Надмірно та несправедливо заявлена сума, на думку боржника призведе до зменшення його фінансових можливостей. Відповідач вважає суму, визначену рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020 р. у справі № 235/4085/20 у розмірі 67 498,58 грн. достатньої та заперечує проти визнання у розмірі 376 549,89 грн.

Також, відповідач висловився, що необгрунтованими є вимоги позивача про нарахування, утримання та сплату (перерахування) з заявлених в позовній заяві сум податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 відсотків та військового збору у розмірі 1,5 відсотка, у зв`язку з наступним. Навів, постанову Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц, в якій міститься висновок про те, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, розраховується без віднімання сум податків і зборів. Суд не повинен розраховувати розмір податків, що підлягають утриманню, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника. Питання щодо справляння і сплати податків й інших обов`язкових платежів вирішуватиметься при виконання судового рішення.

В письмових поясненнях третьої особи на стороні відповідача розпорядник майна ПрАТ "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" арбітражний керуючий Козловька Діана Валеріївна зазначила, що з огляду на не співмірність заявленої до стягнення суми середнього заробітку, розміру простроченої заборгованості щодо виплати при звільненні всіх належних сум згідно Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020 р. у справі № 235/4085/20, яка складала 99 920,37 грн., характером цієї заборгованості, діями Позивача та Відповідача, слід вважати справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, визначити розмір відповідальності Відповідача за прострочення ним належних при звільненні Позивача виплат у сумі 67 498,58 грн.

У відповіді на відзив представник позивача висловився, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу, а тому відповідач, як податковий агент, зобов`язаний самостійно нарахувати, утримати та сплатити зі стягнутих сум податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Зазначив, що посилання відповідача на правові висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №359/10023/16-ц та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» не можуть братися до уваги, так як позивач не просить суд розраховувати розмір податків, що підлягають утриманню, а просить стягнути оспорювані суми, зазначивши ставки податку на доходи фізичних осіб та військового збору, передбачені податковим законодавством України.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин.

З 24 січня 2011 року по 29 травня 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) перебувала у трудових відносинах, працюючи на АП ЦОФ «Комсомольская» Ассоциации ФПТП «ДРФУ» (назва рос.) провідним економістом з праці, з 01.04.2011 року провідним інженером по організації та нормуванню праці. Рішенням № 16/2017 від 07 листопада 2017 року змінено найменування товариства з Публічного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика Комсомольська» на Приватне акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика Мирноградська» (далі - Відповідач).

29 травня 2020 року на підставі наказу № 125/к від 29.05.2020 року Позивач була звільнена, припинивши трудові відносини на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

В день звільнення ОСОБА_1 було нараховано та не виплачено заробітної плати на загальну суму 99 079,57 грн. за період з жовтня 2019 по травень 2020.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2020 року у справі №235/4085/20 у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період: жовтень 2019 року - травень 2020 року в сумі 99 079 (дев`яноста дев`яти тисяч сімдесяти дев`яти) гривень 57 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 червня 2020 року по 13 жовтня 2020 року в сумі 67 498 (шістдесяти семи тисяч чотирьохсот дев`яноста восьми) гривень 58 копійок з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, на відшкодування сплаченого судового збору 840 (вісімсот сорока) гривень 80 копійок. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» в дохід держави судовий збір в розмірі 990 гривень 80 копійок. Допущено негайне виконання судового рішення в частині присудження виплати заробітної плати за травень 2020 року в сумі 31 875 (тридцяти однієї тисячі вісімсот сімдесяти п`яти) гривень 59 копійок.

21 жовтня 2020 року Мирноградським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження №63360273 про стягнення з ПрАТ «ЦЗФ «Мирногородська» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період: жовтень 2019 року - травень 2020 року в сумі 99 079,57 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 червня 2020 року по 13 жовтня 2020 року в сумі 67 498,58 грн. з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, на відшкодування сплаченого судового збору 840,80 грн.

Зазначене виконавче провадження №63360273 приєднано до зведеного виконавчого провадження №62070644.

В листі Мирноградським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Мирноград) №19-25-76 від 03.01.2023 зазначено, що з арештованих рахунків боржника 09 листопада 2022 року надійшли грошові кошти, які розподілені між стягувачами згідно черговості. ОСОБА_1 розподілено 127067,72 гривень та перераховано стягувачу платіжним дорученням №6110 від 26.11.2022 року.

Вказані кошти зараховано на розрахунковий рахунок Позивача в АТ КБ «Приватбанк» 29.11.2022 року.

Таким чином, виплата сум, що належать працівнику при звільненні відбулась 09 листопада 2022 року, про що позивач довідався 29.11.2022 року.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Згідно пункту 8 частини першої ст. 20 Господарського процесуального кодекс України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до абзаців першого-третього частини другої ст. 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, пред`явлені до боржника, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство має розглядатися у межах цієї справи у порядку господарського судочинства (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі №199/8174/20).

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 жовтня 2020 року по 09 листопада 2022 року у розмірі 376268,68 грн., суд зазначає наступне.

Згідно частини першої ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) (в редакції, чинній на момент звільнення Позивача) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої ст. 116 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення Позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно частини першої ст. 117 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення Позивача) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до підпункту л) пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100), в редакції, чинній на момент звільнення Позивача, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно абзацу третього пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно абзацу першого пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно довідки ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» № 153 від 25.06.2020р. середньоденний заробіток ОСОБА_1 , яка працювала у ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська», розрахований згідно Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р., становить 718,07 грн.

Оскільки, в день звільнення позивачу не було виплачено всі суми, належні їй від підприємства, то з відповідача має бути стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дати ухвалення рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2020 року у справі №235/4085/20 по дату фактичного розрахунку 09 листопада 2022 року у розмірі 376 268,68 гривень (718,07 грн. х 524 робочі дні).

Відповідач не погоджується із нарахованою позивачем сумою середнього заробітку, вказуючи, що тривалий час ПрАТ "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" перебуває в процедурі банкрутства, що у зв`язку із переданням боржника в кількох десятках кілометрів від зони ведення активних бойових дій було пошкоджено виробничі будівлі відповідача, та що надмірно та несправедливо заявлена сума призведе до зменшення його фінансових можливостей.

В обґрунтування своєї позиції відповідач наводить постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 в справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), де зазначено, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

З таким доводами відповідача суд не погоджується враховуючи, що протягом періоду затримки (прострочення) виплати заборгованості із заробітної плати, який тривав з дня звільнення позивача з роботи 29 травня 2020 року по день фактичного розрахунку 09 листопада 2022 року минуло майже два з половиною роки, за які відповідач не здійснював навіть часткового погашення заборгованості перед позивачем, а тому, відсутні підстави для пропорційного зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд відхиляє доводи відповідача, що заявлена сума є надмірною та несправедливою, оскільки її розрахунок імперативно визначений законодавством як гарантії та запобіжник виплати заробітної плати, і це законодавство існувало на час укладання відносин із позивачем, і тому відповідач повинен був усвідомлювати ризики та наслідки невиплати заробітної плати своєму працівникові.

Суд також відхиляє доводи відповідача, щодо ретроспективного застосування до правовідносин нової редакції статті 117 КЗпПУ, якою обмежено строк нарахування до 6 місяців (Законом України від 01.07.2022 року), оскільки це суперечить положенням ст. 58 Конституції України.

Інші заперечення відповідача суд також відхиляє, оскільки вони не підтверджуються доказами, або не знаходяться у смислово-логічному зв`язку із заявленими вимогами. Зокрема, суду незрозуміло, яким чином пандемія коронавірусу вплинула на економічну діяльність відповідача, який є промисловим підприємством, предметом діяльності якого є збагачення вугілля.

Щодо стягнення суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 42 549,89 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої ст. 115 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення Позивача), частин першої та другої ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ) підприємства,

установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частини першої ст. 2 Закон України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно абзацу п`ятого частини другої ст. 2 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ПІ під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, це заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до ст. З Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно ст. 4 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до абзацу другого ст. 6 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-Ш компенсацію виплачують за рахунок власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядку №159) компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно пункту 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції") у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.

Згідно пункту 5 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до пункту 6 Порядку №159 компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян.

У зв`язку з тим, що заборгованість із заробітної плати за період з жовтня 2019 року по травень 2020 року була погашена у листопаді 2022 року, позивачу має бути виплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 42 549,89 гривень, із розрахунку: заборгованість за жовтень 2019 в сумі 5204,07 грн., період невиплати заробітної плати листопад 2019-жовтень 2022, розмір компенсації складає 2294,99 грн.; заборгованість за листопад 2019 в сумі 9120,09 грн., період невиплати заробітної плати грудень 2019-жовтень 2022, розмір компенсації складає 4003,72 грн.; заборгованість за грудень 2019 в сумі 9558,98 грн., період невиплати заробітної плати січень 2020-жовтень 2022, розмір компенсації складає 4225,07 грн.; заборгованість за січень 2020 в сумі 9790,14 грн., період невиплати заробітної плати лютий 2020-жовтень 2022, розмір компенсації складає 4297,87 грн.; заборгованість за лютий 2020 в сумі 9551,95 грн., період невиплати заробітної плати березень 2020-жовтень 2022, розмір компенсації складає 4241,07 грн.; заборгованість за березень 2020 в сумі 11988,17 грн., період невиплати заробітної плати квітень 2020-жовтень 2022, розмір компенсації складає 5178,89 грн.; заборгованість за квітень 2020 в сумі 11990,58 грн., період невиплати заробітної плати травень 2020-жовтень 2022, розмір компенсації складає 5048,03 грн.; заборгованість за травень 2020 в сумі 31875,59 грн., період невиплати заробітної плати червень 2020-жовтень 2022, розмір компенсації 13260,25 грн.

Висновки суду

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 42 549,89 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 жовтня 2020 року по 09 листопада 2022 року у розмірі 376 268,68 грн., з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України.

Судовий збір, у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , м.Покровськ, Донецька область, до відповідача Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська", м. Київ, за участю розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" арбітражного керуючого Козловької Діани Валеріївни, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, про стягнення 418818,57 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика Мирноградська» (01001, місто Київ, вул. Прорізна, будинок 12А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 418 818,57 гривень, з яких: компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 42 549,89 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 жовтня 2020 року по 09 листопада 2022 року у розмірі 376 268,68 гривень, з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України; суму понесених судових витрат у розмірі 6282,28 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 02.06.2023 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2023.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз