РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/640/23
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Чернігівська обласна прокуратура,

, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв»,

, вул. Небесної сотні, 31/1, офіс 507, м. Черкаси, 18002

Предмет спору: про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 58 270,79 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Чернігівська обласна прокуратура звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв», у якому позивач просить суд визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 04.11.2020, № 3 від 09.11.2020, № 5 від 28.12.2020 щодо зміни ціни до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 03.02.2020 №С/2-20, укладені між Чернігівською обласною прокуратурою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв», а також стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані кошти в сумі 58 270,79 грн.

Процесуальні дії у справі.

У позовній заяві позивач просив розглядати справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 04.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяви із обґрунтуванням своїх заперечень щодо такого розгляду. Також встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

Ухвала суду від 04.05.2023 була доставлена відповідачу в електронній формі в його електронний кабінет в ЄСІТС 04.05.2023 о 17:27, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно підпункту 17, підпунктів 17.1, 17.14 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку:

- подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі;

- суд вручає судові рішення в паперовій формі.

Відповідно до абзаців 21, 22, 23 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України визначено, що створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи здійснюються поетапно.

Окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Оголошення про створення та забезпечення функціонування окремої підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи має містити посилання на відповідний підпункт підпункту 17 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу, який передбачає особливості вчинення тих процесуальних (або інших) дій, порядок вчинення яких зазнає змін після початку функціонування такої підсистеми (модуля).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення).

Відповідно до пункту 58 розділу IV Перехідних положень Положення, підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, вказані в розділі III цього Положення, починають функціонувати через 30 днів із дня опублікування Вищою радою правосуддя в газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля).

04.09.202021 Вища рада правосуддя опублікувала оголошення в газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України, згідно якого повідомила, що відповідно до пункту 2 § 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон) окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) починають функціонувати після опублікування оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС, яке має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС.

Враховуючи викладене, з початком функціонування підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку, зокрема зазнає змін порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 17.1, 17.5, 17.6, 17.14, 17.16 підпункту 17 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені вище дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Таким чином, зазначені в оголошенні Вищої ради правосуддя підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи почали офіційно функціонувати з 05 жовтня 2021 року, у зв`язку з чим відбулись зміни в процесуальному законодавстві щодо порядку вручення судових рішень лише в паперовій формі.

Згідно з п. 5.8 Положення офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

За пунктом 5.6 Положення користувач ЄСІТС (користувач) - особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до її повноважень.

Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (п. 17 Положення).

Відповідно до п. 37 Положення підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Таким чином, з дня функціонування вказаних модулів судові рішення автоматично направляються в електронному виді до електронного кабінету (за наявності) учасників справи, а днем його вручення відповідно до ч. 5, 6 ст. 242 ГПК України є день такої доставки.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 22.05.2023.

29.05.2023 відповідач направив до суду відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, тобто з пропущенням строку на його подання.

Ухвалою суду від 06.06.2023 відзив відповідача на позов залишено без розгляду.

07.06.2023 позивач через систему «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив.

Оскільки суд не прийняв до розгляду поданий відповідачем відзив, похідна заява по суті відповідь позивача на відзив також підлягає залишенню судом без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні між позивачем та відповідачем додаткових угод № 2 від 04.11.2020, № 3 від 09.11.2020, № 5 від 28.12.2020 щодо зміни ціни до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 03.02.2020 №С/2-20 було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

10.12.2019 Прокуратурою Чернігівської області на веб-порталі публічних закупівель «Prozorro» розміщено оголошення за № UA-2019-12-10-000858-b про намір здійснити закупівлю газового палива (природного газу) на 2020 рік з очікуваною вартістю 750 000 грн (а. с. 15-17).

За результатами проведеної процедури закупівлі переможцем визнано ТОВ «Енергогазрезерв» (а.с. 18).

03.02.2020 між ТОВ «Енергогазрезерв» (далі Постачальник) та Прокуратурою Чернігівської області, найменування якої змінено на Чернігівську обласну прокуратуру (далі Споживач), укладено договір про закупівлю №С/2-20 (далі Договір) (а.с. 20-27).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу, що є бюджетною установою або організацією та є кінцевим споживачем, 09120000-6 - Газове паливо (Природний газ) (далі газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Обсяг постачання газу до 75 000 куб. м (п.1.2 Договору).

Планові обсяги постачання газу по місяцях наведені у п.1.3 Договору.

За умовами п. 3.2, 3.3 Договору ціна за 1000 куб. м природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить 5 412,00 грн за 1000 куб. м, в т. ч. ПДВ-20%.

Загальна сума Договору складає 405 900,00 грн.

Згідно з п. 3.4 Договору ціна, зазначена в п. 3.2 Договору, може змінюватись протягом дії Договору відповідно до вимог законодавства у сфері публічних закупівель. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору.

Відповідно до п.п. 2 п. 11.7 Договору істотні умови цього Договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в цьому Договорі.

Коригування ціни товару здійснюється за умови обов`язкового надання постачальником документів, які підтверджують факт коливання ціни такого товару на ринку.

При кожному внесенні змін до договору про закупівлю шляхом укладання додаткової угоди до договору сторони зобов`язані кожного разу надавати документи, що підтверджують факт коливання ціни товару на ринку за відповідний період, та належним чином виконувати умови договору з урахуванням змінених його умов.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з 01.02.2020 до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п. 11.2 Договору).

15.05.2020 між ТОВ «Енергогазрезерв» та Прокуратурою Чернігівської області укладено додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до якої внесено зміни щодо розрахункового рахунку (а.с. 28).

ТОВ «Енергогазрезерв» звернулось до позивача з листом від 19.10.2020 № 19/10/1, у якому зазначає про зростання ціни на природний газ з жовтня 2020 року та просить підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с. 30).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа від 19.10.2020 № 19/10/1 додав експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати №О-673/03 від 07.10.2020 (а.с. 31).

У вказаному експертному висновку зазначено, що на підставі інформації регіональних підприємств постачальників газу середній рівень вартості природного газу з урахуванням тарифу ТОВ «Оператор ГТС України» за 1000 куб. м з ПДВ на вересень 2020 року становить 5 563,89-6345,00 грн, на жовтень 2020 року 6883,29-7865,89 грн.

04.11.2020 між ТОВ «Енергогазрезерв» та Чернігівською обласною прокуратурою укладено додаткову угоду №2 до Договору (далі Додаткова угода №2) (а.с. 29), відповідно до якої з 01.10.2020 збільшено ціну природного газу за 1000 куб. м до 5 953,20 грн з ПДВ.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 10 % у порівнянні з ціною, вказаною у Договорі.

ТОВ «Енергогазрезерв» звернулось до позивача з листом від 28.10.2020 № 28/10/2, у якому зазначає про зростання ціни на природний газ з жовтня 2020 року та просить підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с. 33).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа від 28.10.2020 № 28/10/2 додав експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати від 27.10.2020 №О-742/01, №О-742/02, №О-742/03 (а.с. 34-36).

В експертному висновку №О-742/01 зазначено, що згідно з інформацією електронних біржових торгів ТБ «Українська енергетична біржа», вартість газу на європейських хабах до кордону України становить: станом на 12.10.2020 за тис. куб м з ПДВ: на Gaspool 7 416,29 грн, на CEGH 6 888,70 грн, на TTF 7 293,64 грн, на NCG 7 158,31 грн, середня вартість 7189,24 грн; станом на 26.10.2020 за тис. куб м з ПДВ: на Gaspool 8 097,75 грн, на CEGH 7 607,46 грн, на TTF 8 029,53 грн, на NCG 7 910,16 грн, середня вартість 7 911,22 грн; зміна вартості складає 10%.

В експертному висновку №О-742/02 вказано, що згідно з інформацією електронних біржових торгів ТБ «Українська енергетична біржа», вартість газу на європейських хабах до кордону України становить: станом на 03.10.2020 за тис. куб м з ПДВ: на Gaspool 6 585,04 грн, на CEGH 6 323,67 грн, на TTF 6 466,45 грн, на NCG 6 318,21 грн, середня вартість 6 423,34 грн; станом на 12.10.2020 за тис. куб м з ПДВ: на Gaspool 7 416,29 грн, на CEGH 6 888,70 грн, на TTF 7 293,64 грн, на NCG 7 158,31 грн, середня вартість 7189,24 грн; зміна вартості складає 12%.

В експертному висновку №О-742/03 зазначено, що на підставі інформації регіональних підприємств постачальників газу середній рівень вартості природного газу з урахуванням тарифу ТОВ «Оператор ГТС України» за 1000 куб. м з ПДВ на вересень 2020 року становить 6080,05 грн, на жовтень 2020 року 7 713,88 грн; зміна вартості у жовтні відносно вересня 2020 року складає 27%.

09.11.2020 між ТОВ «Енергогазрезерв» та Чернігівською обласною прокуратурою укладено додаткову угоду №3 до Договору (далі Додаткова угода №3) (а.с. 32), відповідно до якої з 15.10.2020 збільшено ціну природного газу за 1000 куб. м до 6548,52 грн з ПДВ.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 10 % у порівнянні з ціною, вказаною у Додатковій угоді №2.

09.12.2020 між ТОВ «Енергогазрезерв» та Прокуратурою Чернігівської області укладено додаткову угоду №4 до Договору, відповідно до якої продовжено строк дії догвоору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (а.с. 28).

ТОВ «Енергогазрезерв» звернулось до позивача з листом від 14.12.2020 № 14/12/01, у якому зазначає про зростання ціни на природний газ з грудня 2020 року та просить підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с. 39).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа від 14.12.2020 № 14/12/01 додав експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати від 15.12.2020 №О-938/02, (а.с. 40).

У вказаному експертному висновку зазначено, що згідно з інформацією електронних біржових торгів ТБ «Українська енергетична біржа», вартість газу на європейських хабах до кордону України становить: станом на 15.11.2020 за тис. куб м з ПДВ: на TTF 7 328,80 грн, на NCG 7 176,61 грн, на Gaspool 7 349,94 грн, на CEGH 7 163,93 грн; станом на 15.12.2020 за тис. куб м з ПДВ: на TTF 8 690,85 грн, на NCG 8 509,98 грн, на Gaspool 8 660,70 грн, на CEGH 8 367,86 грн; коливання вартості на європейських хабах між вказаними датами складає 18,58%, 18,58%, 17,83%, 16,81%, відповідно.

28.12.2020 між ТОВ «Енергогазрезерв» та Чернігівською обласною прокуратурою укладено додаткову угоду №5 до Договору (далі Додаткова угода №5) (а.с. 38), відповідно до якої з 01.12.2020 збільшено ціну природного газу за 1000 куб. м до 7 203,00 грн з ПДВ.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 10 % у порівнянні з ціною, вказаною у Додатковій угоді №3.

19.01.2021 між ТОВ «Енергогазрезерв» та Чернігівською обласною прокуратурою укладено додаткову угоду №6 до Договору (далі Додаткова угода №6) (а.с. 41), відповідно до якої ціна природного газу за 1000 куб. м у січні 2021 року складає 7 203,00 грн з ПДВ.

Прокурор надав роздруківки з веб-сайту «Українська енергетична біржа», у яких міститься інформація щодо середньозваженої ціни газу, у тому числі ресурсу лютого-березня, жовтня-грудня 2020 року станом на дати укладення Договору та спірних додаткових угод №2, №3, №5 (а.с. 72-79).

У період з лютого 2020 року по січень 2021 року відповідач поставив позивачу природний газ загальним обсягом 58,6042887 куб. м на суму 375 437,21 грн, на підтвердження чого надано акти приймання-передачі природного газу: №РН-0001254 від 29.02.2020, №РН-0002187 від 31.03.2020, №РН-0002996 від 30.04.2020, №РН-0003770 від 31.05.2020, №РН-0006526 від 31.10.2020, №РН-0007434 від 30.11.2020, №РН-0007640 від 16.12.2020, №РН-0000719 від 31.01.2021, №РН-0000720 від 31.01.2021, актами коригування обсягу природного газу №ВН-0000267 від 31.12.2020, №ВН-0000025 від 12.02.2021.

Позивач перерахував відповідачу кошти за поставлений природний газ на загальну суму 375 437,21 грн, на підтвердження чого надано платіжні доручення №552 від 18.03.2020 на суму 57 794,69 грн (призначення платежу акт №РН-0001254 від 29.02.2020), №841 від 15.04.2020 на суму 39 237,43 грн (призначення платежу акт №РН-0002187 від 31.03.2020), №1078 від 13.05.2020 на суму 25 728,11 грн (призначення платежу акт №РН-0002996 від 30.04.2020), №1408 від 11.06.2020 на суму 504,83 грн (призначення платежу акт №РН-0003770 від 31.05.2020), №2731 від 12.11.2020 на суму 7 518,49 грн (призначення платежу акт №РН-0006526 від 31.10.2020), №3235 від 15.12.2020 на суму 51 487,28 грн (призначення платежу акт №РН-0007434 від 30.11.2020), №3350 від 22.12.2020 на суму 144 060,00 грн (призначення платежу акт №РН-0007640 від 16.12.2020), №309 від 18.02.2021 на суму 15 111,82 грн (призначення платежу акт №РН-0000720 від 31.01.2021), №310 від 18.02.2021 на суму 33 994,56 грн (призначення платежу акт №ВН-0000025 від 12.02.2021).

Позивач в позовній заяві вказує, що позивач відповідно до ціни газу, зазначеної у Договорі, повинен був сплатити за поставлений природний газ кошти у розмірі 317 166,42 грн, натомість сплатив 375 437,21 грн, а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 58 270,79 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

Оцінка суду.

Щодо визнання недійсними додаткових угод.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

За приписами ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України «Про публічні закупівлі».

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Згідно з п. 5 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі», який був чинний до вступу в дію нової редакції Закону від 19.04.2020 (далі - попередня редакція), договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті. що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За приписами ч. 4 ст. 41 вказаного Закону України «Про публічні закупівлі» у редакції, чинній з 19.04.2020 (далі нова редакція), умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у новій редакції істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у новій редакції, а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21, від 22.06.2022 у справі № 917/1062/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 у справі №903/366/22 прийнятих у подібних правовідносинах, за наслідками розгляду спорів про визнання недійсними додаткових угод, що були укладені під час дії нової редакції Закону України «Про публічні закупівлі», яка вступила в законну силу 19.04.2020 та застосовується до спірних правовідносин.

Таким чином, системний аналіз положень статей 651, 652 ЦК України та положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у новій редакції дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний висновок наведений у постановах від 09.06.2022 у справі №927/636/21 та від 07.12.2022 у справі №927/189/22).

Як встановив суд, позивач та відповідач уклали Договір за результатами процедури закупівель на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а на момент підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі» у попередній редакції.

Так, відповідно до пункту 3.2 Договору ціна газу на момент укладання Договору становила 5 412,00 грн за 1 000 м3, в т. ч. ПДВ 20%; загальна сума Договору 405 900,00 грн.

Водночас згідно з Додатковими угодами №2, №3, №5 три рази змінено істотні умови Договору, а саме: збільшено ціну за одиницю товару з 5 412,00 грн до 7 203,00 грн за 1000 м3. Фактично ціна за 1 000 м3 збільшилася на 33,09% порівняно з погодженим під час закупівлі.

Необхідність укладення оспорюваних додаткових угод до Договору обґрунтовано відповідачем коливанням ціни газу на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідачем було надано експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати №О-673/03 від 07.10.2020, №О-742/01 від 27.10.2020, №О-742/02 від 27.10.2020, №О-742/03 від 27.10.2020, №О-938/02 від 15.12.2020.

Тобто оспорювані додаткові угоди були укладені на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у новій редакції.

Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання. Внесення змін до договору про закупівлю можливе лише у випадку коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Зокрема, у документі, який видає компетентний орган, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціна на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто, наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).

Таким чином, обґрунтованим підтвердженням коливання ціни на ринку природного газу та в подальшому необхідності підвищення такої ціни може бути чітко визначений (окремий) період такого зростання/зменшення, а не вибірково взяті дати з найбільшим показником певних операторів.

Надані ТОВ «Енергогазрезерв» експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати за своїм змістом є лише документами довідкового характеру та не містять будь-якої інформації саме про факт коливання цін на природний газ у порівняні з датою укладення Договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару або між датами укладення спірних додаткових угод чи застосування нової ціни.

Крім того, в експертних висновках Черкаської торгово-промислової палати №О-673/03 від 07.10.2020 та №О-742/03 від 27.10.2020 зазначений діапазон цін та середній рівень вартості газу на природний газ на відповідний місяць за інформацією суб`єктів ринку природного газу регіональних газопостачальних підприємств для бюджетних установ та організацій, тоді як в інших експертних висновках Черкаської торгово-промислової палати вказана вартість природного газу на європейських хабах до кордону України за інформацією ТБ «Українська енергетична біржа».

Тобто, визначаючи наявність коливання ціни на природний газ, відповідач використовував дані щодо вартості природного газу як для різних категорій осіб для учасників біржових торгів та для споживачів, що у подальшому отримують від цих учасників природний газ, так і його вартості в Україні та до кордону з Україною, а отже порівняння таких цін є некоректним, а відтак не може підтвердити реальне коливання ціни на природний газ.

Разом з тим, відповідач не надав доказів того, що він поставляє газ, видобутий не в Україні, та/або придбаний саме на європейських хабах.

Україна має свій ринок природного газу, умови якого відрізняються від ринку інших країн, а тому не можуть вважатись об`єктивними та коректними наведені відповідачем порівняння цін, що крім того, мають несистематизований, вибірковий характер.

Більш того, незрозумілим є визначення ціни на природний газ, вказаній у Додатковій угоді №2, оскільки в експертному висновку №О-673/03 від 07.10.2020, що став підставою для збільшення ціни, вказаний діапазон цін, а відповідач не обґрунтував як саме він визначив запропоновану ним ціну.

При цьому суд вважає, що визначення середньої ціни в межах такого діапазону також не є коректним, тому що середньозважена ціна газу місячного ресурсу розраховується саме з урахуванням кількості укладених угод та/або проданого товару, а таких даних зазначений висновок не містить.

Крім того, за інформацією з веб-сайту ТБ «Українська енергетична біржа» середньозважена ціна на природний газ за результатами біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа» за 1000 куб. м (за умови післяоплати) становила:

- станом на 03.02.2020 (укладення Договору) 5 750,26 грн;

- станом на 06.10.2020 (звернення відповідача до Черкаської ТПП) 5 555,96 грн;

- станом на 07.10.2020 (дати висновку Черкаської ТПП №0-673/03, який став підставою для збільшення ціни у Додатковій угоді №2) 5 555,96 грн;

- станом на 19.10.2020 (направлення листа позивачу з Додатковою угодою №2) 5 555,96 грн.

Отже, ціна газового палива з моменту укладення Договору до направлення листа позивачу від 19.10.2020 №19/10/1 зменшилася на 194,30 грн або на 3,5%.

Таким чином, наданий відповідачем висновок Черкаської ТПП №0-673/03 від 07.10.2020 не може підтверджувати наявність коливання ціни на товар у бік збільшення та необхідності внесення змін до Договору в частині збільшення ціни на газ на 10%.

Аналогічні висновки можна зробити шляхом співставлення цін на природний газ за інформацією з веб-сайту ТБ «Українська енергетична біржа» і цін, вказаних у наданих відповідачем висновках Черкаської ТПП, які стали підставою для укладення інших Додаткових угод №3 та №5.

Більш того, виключно коливання цін на ринку природного газу не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару, оскільки при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/366/22.

Проте таких доказів відповідачем надано не було та відповідних обставин судом не встановлено.

Натомість сторони послідовно збільшували вартість природного газу (3 рази за рік), за відсутності доказів, що його вартісні показники упродовж дії Договору зростали в такій прогресії, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) для ТОВ «Енергогазрезерв».

Таким чином, суд дійшов висновку, що надана відповідачем довідкова інформація у вигляді експертних висновків не підтверджує коливання ціни на природний газ упродовж періоду з 03.02.2020 (укладення договору) до 28.12.2020 (підписання останньої додаткової угоди.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що Додаткові угоди №2, №3, №5 укладені за відсутності належного підтвердження факту коливання ціни на природний газ за певні періоди дії Договору.

Також слід зазначити, що метою Закону України «Про публічні закупівлі» є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про публічні закупівлі», закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення «каскадних» додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі».

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 ЦК України).

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Таким чином, беручи участь у процедурі публічних закупівель, товариство самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, з урахуванням власного економічного обґрунтування рентабельності підприємства і можливості виконати взяті зобов`язання упродовж дії договору, чітко усвідомлювало свою можливість поставки товару за заявленими цінами протягом дії договору, адже вчиненню таких дій повинні передувати організаційні дії щодо закупки товару до сезонного здорожчання та його зберігання. Саме по собі коливання цін на ринку - природна обставина ринкових відносин, яка повинна братися до уваги при укладенні договорів з урахуванням підприємницького ризику. Саме лише коливання цін не є безумовною підставою внесення змін до договору.

Крім того, суд вважає, що сторони не могли не розуміти особливостей функціонування ринку газу (коливання цін на газ, їх сезонне зростання-падіння), що було прогнозовано, а тому вони не були позбавлені можливості визначити у договорі порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, якими саме документами має підтверджуватися коливання цін на ринку товару.

Також не містять матеріали справи жодних доказів, що Постачальник (відповідач) у розглядуваний період застосування спірних додаткових угод дійсно змушений був придбавати природний газ для його подальшої переді Споживачу на виконання обов`язків за Договором за цінами, вказаними у відповідних цінових довідках.

Покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Чернігівська обласна прокуратура, яка мала беззаперечне право на отримання газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо необґрунтованих пропозицій відповідача про збільшення ціни, підписала спірні додаткові угоди, внаслідок чого ціна 1 000 куб. м газу збільшилась.

Як зазначає позивач, такі зміни до Договору вносилися в опалювальний період на вимогу відповідача, у зв`язку з чим відмові від підписання додаткових угод була б наслідком припинення газопостачання.

Укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України «Про публічні закупівлі» підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд, встановивши наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання Додаткових угод №2, №3, №5 суперечать пункту 2 частини 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», принципам максимальної економії, ефективності та пропорційності закупівель, встановлених ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі», а відтак про наявність підстав для визнання їх недійсними відповідно до ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Щодо стягнення зайво сплачених коштів у розмірі 58 270,79 грн.

Позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 670 ЦК України, просить стягнути з відповідача 58 270,79 грн, оскільки позивач сплатив відповідачу кошти у загальному розмірі 375 437,21 грн, а відтак останній мав би поставити природний газ у кількості 69,37125 м3, виходячи із первісної ціни природного газу. Однак, за доводами позивача, відповідач поставив йому 58,60429 м3 природного газу, тобто на 10,76696 м3 менше, а отже останнім недоотримано товар вартістю 58 270,79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Пунктом 1.2 Договору передбачено обсяг постачання газу до 75 000,00 куб. м.

З п. 2.3 Договору вбачається, що оплаті підлягає обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем. При цьому остаточний - фактичний обсяг спожитого природного газу визначається саме в актах приймання-передачі (згідно з п. 2.9 Договору).

Як встановив суд, Чернігівська обласна прокуратура спожила та оплатила не 75 000 м3 природного газу, як було визначено у Договорі, а 58,6042887 куб. м, що було визначено в актах приймання-передачі природного газу. При цьому прокуратура оплатила фактично спожитий природний газ в обсязі 58,6042887 куб. м.

Таким чином, суд вважає, що недопостачання природного газу за Договором було відсутнє, що виключає застосування ч. 1 ст. 670 ЦК України.

Враховуючи ціну, обумовлену позивачем та відповідачем у Договорі, позивач повинен був сплатити відповідачу за спожитий у лютому 2020 року-січні 2021 року природний газ у розмірі 317 166,42 грн, а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 58 270,79 грн.

Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 зазначав, що ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Системний аналіз положень статей 11, 177, 202, 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Оскільки спірні додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, відтак підстава для оплати природного газу за такою ціною фактично відпала, ТОВ «Енергогазрезерв» повинно повернути Чернігівській обласній прокуратурі грошові кошти в розмірі 58 270,79 грн як безпідставно набуте майно.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №927/189/22.

При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними додаткові угоди № 2 від 04.11.2020, № 3 від 09.11.2020, № 5 від 28.12.2020 щодо зміни ціни до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 03.02.2020 №С/2-20, укладені між Чернігівською обласною прокуратурою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» (, вул. Небесної сотні, 31/1, офіс 507, м. Черкаси, 18002) на користь Чернігівської обласної прокуратури (, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000) безпідставно набуті кошти у розмірі 58 270,79 грн та 10 736,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун