ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про відмову у видачі судового наказу
09.06.2023 Справа № 905/681/23
В обґрунтування вимог, викладених у заяві про видачу судового наказу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Север-Авто» посилається на те, що 08.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Север-Авто» та Відділом освіти, медицини, молоді, культури, спорту та туризму Святогірської міської ради укладено договір №20 надання послуг з перевезення пасажирів, за умовами якого виконавець зобов`язується згідно завдання замовника та на умовах, встановлених Договором, надавати транспортні послуги з нерегулярних пасажирських перевезень за встановленими у Додатку №2 до цього договору маршрутами та розкладом, а замовник зобов`язується прийняти і сплатити надані виконавцем послуги. Результат надання послуг фіксується в акті наданих (виконаних) послуг.
При цьому, заявник зазначає, що на підтвердження фактичного виконання умов договору, 28.02.2022 ним було складено та передано для підписання відповідачу акт приймання-передачі наданих послуг №10 від 28.02.2022, рахунок на оплату №10 від 28.02.2022 та замовлення на перевезення пасажирів автобусом з 01.02.2022 по 14.02.2022, однак підписаних актів та замовлень споживач не повернув, не виконав свої договірні зобов`язання та не розрахувався з позивачем за надані послуги.
Заявник, посилаючись на п. 3.4 Договору, з огляду на відсутність з боку відповідача мотивованої відмови від наданого на підписання акту, вважає надані послуги наданими належним чином та прийнятими відповідачем, що створює для останнього обов`язок сплатити їх вартість згідно умов Договору.
Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).
Статтею 147 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Статтею 150 Господарського процесуального кодексу України наведено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, зокрема, пунктами 3, 4 ч. 3 зазначеної статті передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Отже, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору; заявником мають бути обґрунтовані свої вимоги та додані документи (акти, рахунки, листування, рух коштів, виписки банку), що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.
При цьому слід враховувати, що наявність спору про право в наказному провадженні вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.
Норми Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно заявник має обґрунтувати свої вимоги, додати документи, що вказують на їх правильність та безспірність, а також надати докази фактичного виконання сторонами умов договору.
Дослідивши умови укладеного між сторонами договору №20 надання послуг з перевезення пасажирів від 31.01.2022 (далі Договір) судом встановлено наступне.
Результат надання послуг фіксується в акті наданих (виконаних) послуг (п. 1.3 Договору).
Згідно з п. 2.4 Договору розрахунки за даним Договором здійснюються у безготівковій формі, у національній валюті України гривні, шляхом перерахування коштів замовником на банківський рахунок виконавця не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним, але не раніше підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.
Приймання-передача послуг оформлюється шляхом підписання та скріплення печатками сторін акту приймання-передачі наданих послуг, який оформлюється до 5 числа місяця, наступного за звітним (п. 3.3 Договору).
У відповідності з п. 3.4 Договору при неякісному наданні послуг замовник вправі не підписувати акт приймання-передачі наданих послуг, з наданням вмотивованої письмової відмови замовника від підписання акту приймання-передачі наданих послуг.
За наведених обставин суд не може погодитися з твердження заявника про те, що спірний акт приймання-передачі є прийнятими та підписаними боржником з огляду на відсутність його вмотивованої відмови від його підписання.
При цьому, до матеріалів заяви також не надано доказів направлення на адресу боржника рахунку.
Відтак, за висновком суду, заявником не надано належних доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги.
Крім того, у зв`язку з відсутністю в матеріалах заяви доказів направлення боржнику акту приймання-передачі електричної енергії та рахунку на оплату, із заяви та доданих документів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги у заявника, з якою останній звернувся до суду.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
За приписами ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Отже, оскільки заяву про видачу судового наказу подано з порушенням вимог ст.ст. 150, 152 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі судового наказу.
Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 150, 152, 153, 154, 232, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Дата складання та підписання повного тексту ухвали 09.06.2023.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова