ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023м. ДніпроСправа № 904/1835/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Пєхтєрєва Ігоря Євгенійовича, с. Балівка, Дніпровський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 122 830, 11 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Пєхтєрєва Ігоря Євгенійовича про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 122 830, 11 грн., з яких: 112 100, 00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 10 730, 11 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом, в тому числі 31 523, 97 грн. - прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску.

Ухвалою від 17.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

18.05.2023 від відповідача надійшли заява про поновлення та продовження строку подання відзиву та відзив на позов.

Суд зауважує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

07.06.2023 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору банківського обслуговування в частині повного та своєчасного повернення наданих відповідачу кредитних коштів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у загальній сумі 122 830,11 грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач проти позову заперечив, зазначив що подавав заяву про надання кредиту від 28.05.2021. Ця заява не була підписана позивачем.

В подальшому, між відповідачем та позивачем кредитні договори ні в письмовій формі, ні в електронній не укладалися.

Відповідач підтвердив, що на його банківський рахунок надходили грошові кошти, які він повертав зворотно. Відповідач підтвердив, що отримав на банківський рахунок 491 800,00 грн. та повернув 405 878,00 грн.

Таким чином, на думку відповідача, його заборгованість за недійсним правочином становить 85 922,00 грн.

Також відповідач у своєму відзиві пропонує позивачу укласти договір споживчого кредиту на строк 4 роки або мирову угоду.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору банківського обслуговування, умови надання та повернення кредиту, факт надання кредитних коштів, строк користування кредитними коштами та їх розмір, настання строку повернення кредиту чи його частини, наявність часткової чи повної сплати, допущення прострочення повернення кредитних коштів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2020 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" (далі - Банк, кредитор, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Пєхтєрєвим Ігорем Євгенійовичем (далі - позичальник, клієнт, відповідач) укладено Угоду № CMDPE-934018 (далі - Угода), згідно з пунктом 2 якої сторони погодили, що підписанням цієї угоди клієнт приймає публічну пропозицію АТ "Райффайзен Банк Аваль" про надання послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ "Райффайзен Банк Аваль" (Правила), та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами. Підписанням угоди сторони безумовно визнають, що публічна пропозиція, угода, Правила, тарифи, заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них в сукупності є договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин сторін так само, якби їх було викладено безпосередньо в тексті цього документу. Договір банківського обслуговування є укладеним з дати підписання сторонами угоди та скріплення печатками банку і клієнта (за наявності).

Згідно з умовами пункту 7 Угоди підписанням Угоди клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з Правилами та тарифами, що є чинними на дату підписання Угоди.

Відповідно до пункту 8 Угоди, Банк зобов`язується надати Клієнту послуги в порядку та на умовах, визначених договором. Клієнт самостійно обирає послуги, які він бажає отримати та визначає їх у відповідній заяві. Зобов`язання банку щодо надання окремих послуг, зобов`язання клієнта щодо їхньої оплати, інші зобов`язання сторін виникають з моменту підписання банком та клієнтом заяви та після виконання клієнтом інших умов, визначених договором та законодавством України, зокрема, після надання клієнтом необхідних документів та інформації.

Угода підписана обома сторонами та скріплена відтиском печаток.

Крім того, 28.05.2021 Фізична особа - підприємець Пєхтєрєв Ігор Євгенійович звернувся до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" із Заявою на відкриття Карткового рахунку та отримання Кредиту в рамках продукту "Кредитна картка для підприємців" до Договору банківського обслуговування, укладеного підписанням Угоди № CMDPE-934018 від 06.03.2020.

В подальшому, 28.05.2021 Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" та Фізичною особою - підприємцем Перепелицею Сергієм Миколайовичем було підписано Заяву про надання кредиту "Кредитна картка для підприємців" № 011/3102/1097289 (далі - Заява), відповідно до умов якої з дати встановлення (зміни) поточного ліміту клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на Картковому рахунку № НОМЕР_1 /СКР (далі - КР) надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування (далі - проценти). Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на КР одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР або шляхом договірного списання банком коштів кредиту з КР у випадках, визначених договором. Метою кредиту є фінансування господарської (підприємницької) діяльності клієнта, та сплата клієнтом страхового платежу згідно пункту 6 цієї заяви у зв`язку із чим до відносин сторін не застосовується Закон України "Про споживче кредитування'' (пункт 1.1. Заяви)

Згідно з умовами пунктів 1.2., 1.3. Заяви максимальний ліміт кредиту складає 300 000,00 грн. (далі - максимальний ліміт), в межах якого встановлюється поточний ліміт кредиту (далі - поточний ліміт). Розмір поточного ліміту на дату підписання заяви становить 95 000,00 грн..

За умовами пункту 1.4. Заяви строк кредиту - сукупність періодів протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до пункту 2 заяви. Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування.

У пунктах 1.5., 1.6. Заяви визначені проценти за користування кредитом - процентна ставка фіксована, 29,9% річних. Процентна ставка за користування сумою кредиту "Оплата частинами для підприємців" становить 0,0001% річних. Проценти за користування недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована, 49% річних.

Відповідно до пункту 4.1. Заяви проценти нараховуються в порядку, визначеному підпунктами 2.5.2., 2.5.3. пункту 2.5 статті 2 розділу 8 Правил.

Згідно з умовами пункту 4.2. Заяви, клієнт зобов`язаний сплачувати банку обов`язків щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі 5% від власної заборгованості перед банком, але не менше фіксованої суми, встановленої тарифами банка на ведення та обслуговування карткових рахунків, до яких встановлений ліміт кредитування, або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом, в т. ч. недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5 - 2.5.12 пункту 2.5 статті 2 розділу 8 Правил. Клієнт зобов`язаний здійснювати остаточне погашення кредиту та процентів не пізніше дати закінчення строку кредиту, а у разі його подовження - в останній робочий день подовження строку користування кредитом.

За умовами пункту 4.3. Заяви у визначений підпунктом 2.5.5. пункту 2.5 статті 2 розділу 8 Правил строк Клієнт має забезпечити наявність коштів на КР або на рахунку, визначеному в пункті 1.7. заяви, а у випадку його відсутності/закриття - на будь - яких інших рахунках клієнта в банку (в тому числі - на рахунках клієнта як фізичної особи), для подальшого здійснення банком договірного списання коштів згідно з умовами, передбаченими пунктом 9 угоди. Погашення заборгованості за кредитом, процентів, неустойки, комісійних винагород за обслуговування КР, процентів за недозволеним овердрафтом здійснюється шляхом здійснення банком договірного списання у визначеному пунктом 9 угоди порядку. У випадку об`єктивної неможливості забезпечення клієнтом достатньої суми на рахунках (арешт коштів, закриття рахунків тощо), з яких банк здійснює договірне списання коштів з метою погашення клієнтом заборгованості за кредитом, погашення клієнтом заборгованості може бути здійснене клієнтом будь-яким іншим шляхом, погодженим банком.

Пунктом 10 заяви передбачено, що клієнт підтверджує, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини сторін за цією заявою поширюються положення договору, Правил, в тому числі розділу 8 Правил. Клієнт зобов`язується дотримуватись умов договору, Правил, зокрема тих положень, що регламентують умови надання банком кредитів. Підписанням цієї заяви клієнт підтверджує що до відносин сторін за цією заявою застосовуються всі положення договору, в тому числі розділ 8 Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний клієнтом.

Заява підписана обома сторонами та скріплена відтиском печаток.

22.06.2022 відбулася зміна поточного кредиту з 95 000,00 грн. на 112 100,00 грн.

Доказів визнання недійсними або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є кредитним договором, а тому саме умови укладеного між позивачем та відповідачем договору від 28.05.2021 та відповідні положення статей параграфів 1, 2 глави 71 підрозділу І розділу III Цивільного кодексу України, регулюють права та обов`язки позивача та відповідача, що виникають при одержанні та поверненні кредиту.

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи банківської виписки по рахунку № № НОМЕР_1 /СКР за період з 28.05.2021 по 25.11.2022 позивач надав відповідачу кредит шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача.

Станом на 25.11.2022 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 105 326 грн. 62 коп. (яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом 112 100,00 грн., заборгованості за недозволеним овердрафтом 10 730,11 грн., в тому числі прострочена заборгованість із обов`язкового щомісячного внеску 31 523,97 грн), що відображено у розрахунку заборгованості по картковому кредиту відповідача.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку по поверненню кредитних коштів, наданих йому банком за договором, позивач направив на адресу відповідача вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором від 29.11.2022 вих. № 114/5-К-269614, в якій повідомив про прострочену заборгованість в сумі 31 523,97., у зв`язку із чим вимагав здійснити погашення кредиту у повному обсязі в сумі 122 830,11 грн.

Вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало причиною звернення із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення кредитного договору від 28.05.2021 між позивачем та відповідачем згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Однак, як встановлено судом, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, отриманий кредит у повному обсязі та у визначені договором строки не повернув, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у загальній сумі 122 830, 11 грн., з яких: 112 100, 00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 10 730, 11 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом; в тому числі 31 523, 97 грн. - прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено його обґрунтованість та арифметичну правильність.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження повного повернення отриманого відповідачем кредиту в сумі 122 830, 11 грн., з яких: 112 100, 00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 10 730, 11 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом, в тому числі 31 523, 97 грн. - прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску, відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Суд не приймає заперечення відповідача щодо непідписання позивачем заяви про надання кредиту від 28.05.2021, оскільки в матеріалах справ знаходиться копія заяви від 28.05.2021, яка містить підписи обох сторін договору.

Крім того, позивачем надано докази передачі кредитних коштів відповідачу.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 122 830, 11 грн., з яких: 112 100, 00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 10 730, 11 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом, в тому числі 31 523, 97 грн. - прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску.

Щодо пропозиції відповідача про укладення з позивачем мирової угоди, суд зазначає, що, враховуючи положення статті 46 ГПК України, у відповідача є право на укладення мирової угоди з позивачем та звернення до суду для її затвердження і після прийняття рішення у справі, тобто на будь-якій стадії судового процесу.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до Фізичної особи-підприємця Пєхтєрєва Ігоря Євгенійовича про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 122 830, 11 грн задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пєхтєрєва Ігоря Євгенійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вулиця Генерала Алмазова, будинок 4а; ідентифікаційний код 14305909) 112 100,00 грн. заборгованості за дозволеним овердрафтом, 10 730,11 грн. - заборгованості за недозволеним овердрафтом, в тому числі простроченої заборгованості з обов`язкового щомісячного внеску в розмірі 31 523,97 грн., 2 684,00 грн. - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 07.06.2023.

Суддя Н.Г. Назаренко