ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2338/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вх. № 2-767/23 від 01.06.2023) про забезпечення позову по справі № 916/2338/23

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (бульвар Лесі Українки, № 26, оф. 411, м. Київ, 01133, )

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в якому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 07.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 34117, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» грошових коштів у розмірі 35617,34 грн згідно договору про надання фінансового кредиту № 066924-ОД1-002 від 10.12.2019, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути судові витрати за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням норм матеріального права, а саме положень ст.ст. 39, 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, а саме щодо відсутності нотаріально посвідченого договору та без додержання вимог щодо безспірності сум заборгованості.

Разом з позовною заявою 01.06.2023 до суду подано заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вх. № 2-767/23) про забезпечення позову в порядку ст. 136 ГПК України, відповідно до якої позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 34117 від 07.10.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 066924-ОД1-002 від 10.12.2019 в розмірі 35617,34 грн у виконавчому провадженні № 67362102.

В обґрунтування поданої ним заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що оскаржуваний напис надано приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Г.В., яким винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67362102 на підставі виконавчого напису № 34117 від 17.10.2021, винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди та розміру мінімальних витрат, а також винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на грошові кошти на рахунки позивача.

На переконання позивача, вищевказаний виконавчий напис, законність якого оспорюється ним, був вчинений приватним нотаріусом з грубим порушенням норм чинного законодавства, а подальше проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 67362102 може призвести до того, що в разі задоволення судом позовних вимог в даній справі, позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, у тому числі щодо повернення примусово стягнутих коштів, зокрема шляхом можливого ініціювання інших судових проваджень.

Окрім того, за ствердженням позивача, у зв`язку з накладенням арешту на майно та кошти позивача в рамках виконавчого провадження № 67362102, направлених на виконання незаконноговиконавчого напису, ставить сім`ю позивача у скрутне матеріальне становище.

В свою чергу, невжиття заходів забезпечення позову призведе до продовження стягнення коштів за внесеним виконавчим документом або до вчинення інших виконавчих дій, які можуть обмежити права позивача, що унеможливлюють ефективний захист його прав, адже на момент винесення рішення у справі оскаржуваний напис вже може бути виконаний.

При цьому, зупинення стягнення на підстав виконавчого напису до вирішення спору по суті, на думку заявника, не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Окремо позивач зазначив, що на його переконання, немає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки зупинення вчинення виконавчих дій є тимчасовим процесуальним обмеженням прав, що не порушує права сторін або інших осіб, а також не завдає жодних збитків.

Розглянувши матеріали заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову за вх. №2-767/23 від 01.06.2023, дослідивши докази, подані в її обґрунтування, господарський суд зазначає наступне:

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. В пункті 3 було зазначено, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи та гарантією задоволення законних вимог позивача.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 по справі № 922/2163/17, забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За приписами ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

При цьому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести суду необхідність вжиття у справі заходів забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також необхідним, в даному випадку, є обґрунтування заявником обставин, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так, згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, заявник в її обґрунтування зазначає, що якщо до закінчення розгляду спору приватним виконавцем буде здійснено стягнення у безспірному порядку, позивач не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду. Так, заявник вважає, що у разі примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса до прийняття судом рішення у справі та за умови задоволення позову судом, позивач буде вимушений повторно звертатись до суду з новим позовом.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 року у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч. 2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарським процесуальним кодексом України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Суд вказує, що в даному випадку не підлягає застосуванню та дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, проте застосовуванню та дослідженню підлягає така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису № 34117, виданого 07.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем було винесено постанову від 02.11.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67362102.

У межах вищевказаного виконавчого провадження № 67362102 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. було складено:

- постанову від 02.11.2021 про стягнення з боржника основної винагороди;

- постанову від 02.11.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- постанову від 29.11.2021 про арешт коштів боржника.

Викладене свідчить про вжиття приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 67362102 заходів щодо стягнення коштів на підставі виконавчого напису № 34117, виданого 07.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Водночас позивач оскаржив такий виконавчий напис у судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважав, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства.

Викладене свідчить про те, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 34117, виданого 07.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду спору у цій справі приватним виконавцем буде примусово стягнуто суму коштів або вчинено інші виконавчі дії, зокрема, арештовано та реалізовано майно позивача в рахунок оплати боргу перед відповідачем, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.07.2019 у справі №914/120/19 зазначив, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже у даному випадку не підлягає дослідженню питання доведеності обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову; дослідженню підлягає питання, чи призведе невжиття заходів забезпечення позову до істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів.

При цьому суд зазначає, що в даному випадку заявником не визначено, до якого моменту у часі необхідно забезпечити позов, що призведе до необґрунтованого обмеження прав стягувача, в зв`язку з чим забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 34117 від 07.10.2021 має бути встановлено до набрання законної сили рішенням у даній справі.

На переконання суду, застосування вказаного заходу забезпечення позову у даному спорі запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову по суті за звичайною процедурою та для запобігання перешкод для виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, а також сприятиме ефективному захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Вжиті судом заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

При цьому, суд зауважує, що у даному випадку вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу, мають суто процесуальний «забезпечувальний» характер та їх вчинення жодним чином не впливає на вирішення справи по суті.

Водночас вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Заходи забезпечення позову, які вважає за необхідне вжити суд, не зупиняють діяльності відповідача та не порушують прав третіх осіб, а є спрямованими на їх захист, запобігають ймовірним порушенням прав позивача і не суперечать ст.137 ГПК України.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, за висновком суду, надані позивачем докази підтверджують його припущення про те, що у разі задоволення позову про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 34117, виданого 07.10.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., реального захисту прав та інтересів позивача не відбудеться, оскільки до цього часу кошти можуть бути стягнуті.

Окрім того, запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного ним виконавчого напису нотаріуса до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача та не завдасть йому шкоди чи збитків, а лише відстрочить на період розгляду судової справи проведення виконавчих дій. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, від 25.02.2019 у справі № 924/790/18, від 21.02.2020 року у справі № 910/9498/19, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків ТОВ «Бізнес Позика» у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, вказана особа не позбавлена права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини сьомої статті 145 Господарським процесуальним кодексом України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вх. № 2-767/23 від 01.06.2023) про забезпечення позову у справі № 916/2338/23.

Додатково, суд зауважує, що питання розподілу судових витрат вирішується за результатами розгляду справи.

Керуючись статтями 2, 13, 86, 136, 137, 140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вх. № 2-767/23 від 01.06.2023) про забезпечення позову задовольнити.

2. Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 34117 від 07.10.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (бульвар Лесі Українки, № 26, оф. 411, м. Київ, 01133, ) заборгованості в розмірі 35617,34 грн, у виконавчому провадженні № 67362102, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьновим Георгієм Володимировичем, до набрання законної сили рішенням у справі № 916/2338/23.

Стягувачем за цією ухвалою є: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржником за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (бульвар Лесі Українки, № 26, оф. 411, м. Київ, 01133, ).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду набирає законної сили 02.06.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Цісельський Олег Володимирович