ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2232/22

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства «Іванківське лісове господарство» (правонаступник Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Іванківське лісове господарство» ДП «Ліси України»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-ЛІС»

про стягнення 324 538,91 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Яременко З.І.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Державного підприємства «Іванківське лісове господарство» (правонаступник Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Іванківське лісове господарство» ДП «Ліси України») (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-ЛІС» (надалі відповідач) про стягнення 324 538,91 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.11.2022 року відкрито провадження у справі № 911/2232/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.12.2022 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 22.11.2022 року надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог.

До канцелярії Господарського суду Київської області 08.12.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 13 від 05.12.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.12.2022 року підготовче засідання відкладено на 22.12.2022 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 13.12.2022 року від позивача надійшло клопотання № 526 від 12.12.2022 року про зупинення провадження у справі.

До канцелярії Господарського суду Київської області 14.12.2022 року від позивача надійшло клопотання № 532 від 14.12.2022 року про долучення документів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.12.2022 року зупинено провадження у справі № 911/2232/22 до завершення реорганізації Державного підприємства «Іванківське лісове господарство». Зобов`язано сторони повідомити суд про усунення обставин, що спричинили зупинення провадження у даній справі.

До канцелярії Господарського суду Київської області 22.02.2023 року від позивача надійшло клопотання № 104 від 20.02.2023 року про заміну позивача правонаступником.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.03.2023 року поновлено провадження у справі № 911/2232/22. Призначено підготовче засідання на 06.04.2023 року. Здійснено заміну позивача Державного підприємства «Іванківське лісове господарство» на його правонаступника Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Іванківське лісове господарство» ДП «Ліси України».

У підготовчому засіданні 06.04.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти позовних вимог не заперечував, надав докази часткової оплати заборгованості.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 06.04.2023 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 27.04.2023 року.

В судовому засіданні 27.04.2023 року представник позивача позовні вимоги (уточнені) підтримав, відповідач в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 27.04.2023 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між позивачем (Продацець) та відповідачем (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу необробленої деревини № 127 від 12.05.2021 року (далі Договір), згідно з яким за результатами проведення додаткового аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 2 кварталу 2021 року, який відбувся 12.05.2021 року, Продавець передає на умовах франко-склад Продавця лісоматеріали круглі (Товар), лоти №№ 24, 25, 25, 34, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені Договором.

Відповідно до умов Договору визначено наступне:

- п. 1.2 Право власності на Товар переходить до Покупця з моменту повної оплати Продавцю вартості купленого на аукціоні Товару та відвантаження його на транспорт Покупця з випискою супровідних документів;

- п. 4.1 Ціна на Товар встановлена в гривнях за 1 куб.м на умовах франко-склад (франко-проміжний) Продавця згідно Аукціонного свідоцтва про результати проведення додаткового аукціону із продажу ресурсів 2 кварталу 2021 року необробленої деревини складаєся згідно Додатку № 1;

- п 4.4 Загальна сума договору складає: 245840,00 грн. з ПДВ;

- п. 7.1. Платіж здійснюється шляхом банківського переказу коштів па розрахунковий рахунок Продавця на умовах 100% передоплати, або, за усною згодою сторін, на умовах післяоплатн. Рахунок на оплату продукції виставляється після заявки «Покупця на викуплену лісопродукцію»;

- п.9.1. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору;

- п. 9.2 У випадку ненадходження коштів на рахунок Продавця з моменту виставлення рахунку-фактури для оплати Покупець втрачає право на придбання неоплаченої партії Товару. Неоплачена партія Товару не буде поставлена в наступних місяцях, протягом якого діє даний договір;

- п.9.3. У разі порушення Покупцем пункту 1.2 Договору Продавець, керуючись встановленим Регламентом біржових аукціонів, має право відмовитися від подальшого постачання товару на адресу Покупця.

Як зазначає позивач, ним зобов`язання за Договором були викопані в повному обсязі та своєчасно, жодних претензій зі сторони відповідача не надходило.

Позивачем було передано Товар згідно товарно-транспортних накладних, копії яких долучено до матеріалів справи, на загальну суму 247 744,58 грн.

Однак, відповідачем в порушення вимог законодавства та умов Договору, Товар був оплачений частково і несвоєчасно. Зокрема, відповідачем здійснено часткову оплату у сумі 79 386,65 грн. Заборгованість по Договору становить 286 244,23 грн., яку позивач просить в позові стягнути з відповідача.

Також, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати Товару, позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 7593,46 грн. 3% річних та 30701,22 грн. інфляційних.

В ході розгляду спору позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач повідомив, що при оформленні позовної заяви була допущена арифметична помилка (описка) при розрахунку суми заборгованості. У зв`язку з чим, внаслідок виправлення помилки в розрахунку сума боргу виявилась меншою. Зокрема, поставка товару мала місце на суму 247 744,58 грн., відповідачем було здійснено часткову оплату за Товар у сумі 79 386,65 грн., тому заборгованість по Договору становить 168 357,93 грн. При цьому, оскільки в розрахунку позову щодо річних та інфляційних була вказана правильна сума заборгованості, відповідні нарахування позивачем залишені без змін.

Згідно з заявою про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 168 357,93 грн. основного боргу, 7593,46 грн. 3% річних та 30701,22 грн. інфляційних.

В ході розгляду спору відповідач подав відзив, в якому не заперечував позовних вимог і просив надати йому додатковий час на погашення боргу.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормою ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Наведене дає суду підстави дійти висновку, що правила ведення господарської діяльності передбачають здійснення її на умовах добросовісності, умовах, за яких сторони будь взаємно поважати права та охоронювані законом інтереси одна одної.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача в сумі 168 357,93 грн. протягом наведених в позові періодів прострочення, відповідач є таким, що порушив виконання зобов`язання, що є підставою для застосування до нього передбаченої Договором та законом відповідальності.

Як передбачено ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 7593,46 грн. 3% річних та 30701,22 грн. інфляційних обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати в розмірі, який підлягав сплаті з уточнених позовних вимог, а саме 3099,79 грн., покладаються на відповідача в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Таким чином, сума судового збору в частині переплати 1 768,29 грн. підлягає поверненню позивачу згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Іванківське лісове господарство» (правонаступник Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Іванківське лісове господарство» ДП «Ліси України») до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-ЛІС» про стягнення 324 538,91 грн. (уточнена сума 206 652,61 грн.) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-ЛІС» (08122, Київська обл., Бучанський р-н, с. Мрія, вул. 26 км Житомирського шосе, ) на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Іванківське лісове господарство» ДП «Ліси України» (07200, Київська обл., Вишгородський р-н, смт. Іванків, вул. Поліська, 22, ) 168 357,93 грн. основного боргу, 7593,46 грн. 3% річних, 30701,22 грн. інфляційних та 3099,79 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Повернути на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Іванківське лісове господарство» ДП «Ліси України» (07200, Київська обл., Вишгородський р-н, смт. Іванків, вул. Поліська, 22, ) з Державного бюджету України 1 768,29 грн. зайво сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 09.06.2023 року