ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2023 р. Справа№ 910/11891/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2023

у справі № 910/11891/22 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 13 043,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) у сумі 13 043,92 грн, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 21.08.2021.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 у справі № 910/11891/22 відмовлено повністю у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем належними доказами не доведено підстав звернення з даним позовом до суду.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 у справі № 910/11891/22, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Позивач вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з`ясовано всі обставини даної справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що місцевим господарським судом помилково не було взято до уваги наступне.

По - перше, при розрахунку страхового відшкодування відповідачем були використанні матеріали аварійного сертифіката № 65- D/96/0 від 06.10.2021, в якому сума страхового відшкодування вдвічі відрізняється від суми визначеної у аварійному сертифікаті № 17- D/94/7 від 03.09.2021, що в свою чергу на думку позивача викликає сумнів у визначенні відповідачем дійсної вартості завданої шкоди та суми страхового відшкодування за полісом № ЕР2067463.

По - друге, доказом дійсної вартості ремонтних робіт є рахунок СТО, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, що стосується саме пошкодження частини цього автомобіля.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач наголошує на тому, що відповідно до підписаного безпосередньо потерпілою особою протоколу огляду транспортного засобу від 25.08.2021 такі пошкодження як: плівка переднього бамперу, спойлер переднього бамперу, переднє ліве крило, накладка арки переднього лівого крила, та інше, не відносяться до пошкоджень отриманих в дорожньо-транспортній пригоді від 21.08.2021.

Також, відповідач вважає, що зазначений позивачем у апеляційній скарзі рахунок СТО не є належним та допустимим доказом стосовно вартості ремонту автомобіля в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2023, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 у справі № 910/11891/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/11891/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 у справі № 910/11891/22 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

28.04.2023 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про усунення недоліків, до якого долучено докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 у справі № 910/11891/22. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Між ОСОБА_1 (страхувальник) та Приватним акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" (страховик, позивач) укладений договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № bm38074а1к5 від 09.04.2021, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням застрахованим на умовах цього договору транспортним засобом KIA SPORTAGE державний номер НОМЕР_1 .

21.08.2021 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля KIA SPORTAGE державний номер НОМЕР_1 та автомобіля FORD MUSTANG, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 08.10.2021 у справі № 760/22449/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до складеного позивачем страхового акту № ARX2893226 від 06.09.2021 та виставленої ПАТ "Українська автомобільна корпорація" рахунку-фактури № від 03.09.2021, вартість відновлювального ремонту, автомобіля KIA SPORTAGE державний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодженні при дорожньо-транспортній пригоді, склала 13 043,92 грн.

Далі, позивач здійснив відшкодування завданої страхувальнику шкоди у розмірі 13 043,92 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням № 815688 від 07.09.2021.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля FORD MUSTANG, державний номер НОМЕР_2 , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР205067463, позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування № 4514 АРКС від 15.11.2021, в якій просив виплатити страхове відшкодування у розмірі 13 043,92 грн.

Відповідач, в свою чергу, листом № 12/477 від 09.02.2022 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування у розмірі 13 043,92 грн, оскільки відповідачем було виплачено потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 3999,99 грн (платіжне доручення № 22387 від 18.10.2021) на підставі протоколу огляду.

У вказаному вище протоколі огляду, зазначений перелік пошкоджень, які виникли внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди та перелік пошкоджень, що не пов`язані з подією, зокрема, плівка переднього бамперу розрив з лівої сторони, спойлер переднього бамперу зчіс структури з лівої сторони. Цей протокол підписаний потерпілою особою без зауважень.

Звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції, позивач вважав сплачену відповідачем суму у розмірі 3999,99 грн недостатньою для відшкодування витрат, понесених позивачем за договором добровільного страхування, а тому просив місцевий господарський суд стягнути з відповідача решту страхової виплати, яка складає 13 043,92 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 у справі № 910/11891/22 відмовлено повністю у задоволенні позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Спір у даній справі виник, у зв`язку з відмовою відповідача у відшкодуванні вартості відновлювального ремонту авто в порядку суброгації в заявленій позивачем сумі.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", яка кореспондується з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так, матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що позивачем здійснено відшкодування вартості відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу в загальній сумі 13 043,92 грн шляхом перерахування вказаних коштів на рахунок станцій технічного обслуговування ПАТ "Українська автомобільна корпорація", що підтверджується платіжним дорученням № 815688 від 07.09.2021.

Таким чином, беручи до уваги вищевстановлені обставини та положення вказаних норм матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

При цьому, станом на час настання страхового випадку цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, як вже зазначалось у цій постанові, було застраховано відповідачем на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР205067463.

Згідно ч. 2 ст. 999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільного кодексу України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За приписами п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі також - Закону) обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями ст. 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винну особу), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з підпунктом 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Частиною 18 ст. 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що франшизою є - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

На підставі наявних у справі доказів, судовою колегією встановлено, що у відповідності до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР205067463 ліміт за шкоду по майну становить 130 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.

Дослідивши надані позивачем акт № ARX2893226 від 06.09.2021 та виставлений ПАТ "Українська автомобільна корпорація" рахунок-фактуру № від 03.09.2021, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що автомобіль KIA SPORTAGE державний номер НОМЕР_1 , був повністю відновлений.

При цьому, у вищезгаданому рахунку - фактури в перелік товарів (запчастин, матеріалів), а також робіт по відновленню транспортного засобу було включено ті, які не відносяться до пошкоджень отриманих у дорожньо-транспорній пригоді 21.08.2021, зокрема, накладка переднього бамперу, роботи по її встановленні, мийка автомобіля.

Крім того, самим позивачем у складеному ним акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 27.08.2021 зазначено, що до пошкоджень не пов`язаних з дорожньо-транспорної пригоди належать, зокрема, передній бампер, який згідно акту № ARX2893226 від 06.09.2021 та рахунку-фактури № від 03.09.2021 був повністю відновлений.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що вказані у акті № ARX2893226 від 06.09.2021 та рахунку-фактурі № від 03.09.2021 деталі та виконані роботи необхідні для відновлення пошкоджень автомобіля KIA SPORTAGE державний номер НОМЕР_1 , отриманих при спірній дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов вірного висновку про те, що відповідач правильно визначив реальну вартість здійсненого потерпілою особою відновлювального ремонту, пошкодженого у дорожньо-транспорній пригоді автомобіля, сплативши її вартість у розмірі 3999,99 грн.

Посилання позивача на те, що при розрахунку страхового відшкодування відповідачем були використанні матеріали аварійного сертифікату № 65- D/96/0 від 06.10.2021, в якому сума страхового відшкодування вдвічі відрізняється від суми визначеної у аварійному сертифікаті № 17- D/94/7 від 03.09.2021, що в свою чергу на думку позивача викликає сумнів у визначенні відповідачем дійсної вартості завданої шкоди та суми страхового відшкодування за полісом № ЕР2067463, колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.

Згідно аварійного сертифікату № 17- D/94/7 від 03.09.2021 вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу KIA SPORTAGE державний номер НОМЕР_1 складає 8233,85 грн, а відповідно до аварійного сертифіката № 17- D/94/7 від 03.09.2021 вартість ремонту пошкоджень вищезгаданого транспортного засобу, які не відносяться до отриманих в дорожньо-транспортній пригоді складає 4233,85 грн.

Таким чином, відповідач виконав свої обов`язки згідно полісу № ЕР205067463 в повному обсязі та належним чином у розмірі 3999,99 грн (8233,84 -4233,85).

Твердження позивача стосовно того, що доказом дійсної вартості ремонтних робіт є рахунок СТО, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу KIA SPORTAGE державний номер НОМЕР_1 , що стосується саме пошкодження частини цього автомобіля, судовою колегією до уваги не приймається, оскільки позивачем у складеному ним акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 27.08.2021 зазначено, що до пошкоджень не пов`язаних з дорожньо-транспорної пригоди належать, зокрема, передній бампер, який згідно акту № ARX2893226 від 06.09.2021 та рахунку-фактури № від 03.09.2021 був повністю відновлений.

Відтак, суд першої інстанції надав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а тому дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, доводи позивача з приводу неповно з`ясування судом першої інстанції всіх обставин даної справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

В свою чергу, викладені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені місцевим господарським судом при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 у справі № 910/11891/22 - без змін.

Матеріали справи № 910/11891/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

К.В. Тарасенко