УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

09.06.2023Справа № 910/8868/23

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

позовну заяву Міжгалузевого науково-технічного колективного підприємства "Лана"

до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання вимоги державної виконавчої служби протиправною та її скасування

ВСТАНОВИВ:

Міжгалузеве науково-технічне колективне підприємство "Лана" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідача) про визнання вимоги державної виконавчої служби протиправною та її скасування.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що він отримав вимогу державного виконавця від 01.05.2023 у межах виконавчого провадження № 66786861 з виконання судового наказу № 910/4747/16, виданого 12.04.2021 Господарським судом міста Києва, якою від Департаменту міського благоустрою КМДА та Відділу з питань благоустрою та контролю за охороною природного середовища Дніпровської РДА, з метою виконання рішення в частині приведення земельної ділянки у придатний для використання стан (попередній) стан, вимагається надати техніку та фахівців для проведення демонтажних робіт капітальної споруди.

Водночас рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2017 у справі №910/4747/16 Міжгалузеве науково-технічне колективне підприємство "Лана" зобов`язано повернути Київській міській раді земельну ділянку площею 828,51 кв.м (обліковий код 66:438:081) по вул. Паркова дорога, 2А на о. Труханів у м. Києві, яка використовується для експлуатації та обслуговування нежитлового приміщення, привівши земельну ділянку у придатний для використання стан (попередній стан).

Як зазначає позивач, жодного слова про демонтаж нежитлової будівлі за адресою вул. Паркова дорога, 2А або знесення будівлі, в рішенні суду, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 66786861, немає. Відтак, з огляду на невідповідність вимоги державного виконавця рішенню суду, позивач просить її скасувати.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. За змістом частини 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №904/1083/18).

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності за умови, що такі спори за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 Господарського процесуального кодексу України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з діями та рішеннями Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у межах виконавчого провадження № 66786861 з виконання судового наказу № 910/4747/16, виданого 12.04.2021 Господарським судом міста Києва.

Однак, суд зауважує, що правове регулювання процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у господарських справах, а також судового контролю за виконанням цих рішень унормоване положеннями розділів V, VІ Господарського процесуального кодексу України.

Наявність у Господарському процесуальному кодексі України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів сторін під час виконання судового рішення шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є, зокрема, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до інформації, що міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження, виконавче провадження № 66786861 не закінчено; позивач є боржником за виконавчим документом. Відтак позивач наділений процесуальним правом щодо оскарження вимоги державного виконавця в порядку статті 339 Господарського процесуального кодексу України.

Наведене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 27.03.2019 у справі № 823/359/18.

Частиною першою статті 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Аналогічні положення закріплено і в ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За таких обставин порушене позивачем питання не підлягає розгляду в господарських судах України в порядку позовного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 6 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, суд роз`яснює позивачу його право звернутись до Господарського суду міста Києва, як до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність органу державної виконавчої служби під час виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2017 у справі № 910/4747/16.

Керуючись статтями 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження у справі за позовом Міжгалузевого науково-технічного колективного підприємства "Лана" до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання вимоги державної виконавчої служби протиправною та її скасування відмовити.

2. Роз`яснити позивачу, що він має право звернутись до Господарського суду міста Києва, як до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність органу державної виконавчої служби під час виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2017 у справі № 910/4747/16.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай