ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/3619/19(916/474/22)
Господарський суд Одеської області у складі судді Антощук Світлани Іванівни,

при секретарі судового засідання Скогутовському І.П.

дослідивши матеріали справи

За позовом: ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" (65054, м. Одеса, Аеропорт ЦА; )

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про визнання недійсними договорів про надання поворотної фінансової допомоги №03-02/2020 від 03.02.2020р., №15-07/2020 від 15.07.2020р., №01-09/20 від 01.09.2020р.,

За участю представників сторін:

від позивача: арбітражна керуюча Колмикова Т.О.;

від відповідача: не зявився

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів про надання поворотної фінансової допомоги №03-02/2020 від 03.02.2020р., №15-07/2020 від 15.07.2020р., №01-09/20 від 01.09.2020р., які укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" та ОСОБА_1 .

В обґрунтуванні позовних вимог арбітражна керуюча Колмикова Т.О. зазначала, що оспорювані правочини були укладені з порушенням вимог абз. 4 ч. 7 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме були укладені без згоди розпорядника майном Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ". За таких обставин, посилаючись на положення ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 215 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.09.2022р. відкрито провадження у справі № №916/474/22, справу постановлено розглядати у межах справи №916/3619/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" за правилами загального позовного провадження із присвоєнням справі №916/3619/19(916/474/22). Підготовче засідання призначено на 07.10.2022р.

03.10.2022р. до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. ГСОО № 21480/22), згідно якого Відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі.

24.10.2022р. до господарського суду надійшли додаткові пояснення Позивача по суті позовних вимог. У вказаних поясненнях Позивач зазначає, що оспорювані правочини містять ознаки фраудаторності, тобто є такими, що вчинені на шкоду кредиторам Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ".

25.01.2023р. до господарського суду надійшла заява (вх. ГСОО № 2491/23) ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" арбітражної керуючої Колмикової Т.О. про зміну підстав позову. У вказаній заяві Позивач зазначає повторно вказує на те, що оспорювані правочини містять ознаки фраудаторності, посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 755/17944/18 від 07.10.2020р. та від 07.09.2022р. у справі №910/16579/20 та просить суд визнати оспорювані договори недійсними. У вказаній заяві Позивач зазначає, що договори про надання поворотної фінансової допомоги №03-02/2020 від 03.02.2020р., №15-07/2020 від 15.07.2020р., №01-09/20 від 01.09.2020р. укладені між заінтересованими особами, а саме Боржником та його засновником/керівником, у результаті їх укладання було завдано збитків кредиторам Боржника, зокрема кредиторам по заробітній платі, а метою укладання вказаних Договорів на думку позивача було уникнення виконання грошового зобов`язання Боржника.

16.02.2023р. до суду надійшов відзив на заяву Позивача про зміну підстав позову, в якому Відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ".

17.03.2023р. господарським судом прийнято до розгляду заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" арбітражної керуючої Колмикової Т.О. про зміну підстав позову, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.03.2023р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні на 21.04.2023р. о 09:30 год.

21.04.2023р. судове засідання не відбулось, у зв`язку із чим, ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.04.2023р. справу №916/3619/19(916/474/22) призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на "24" травня 2023 р. о 14:20 год.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.12.2019р. відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ".

Постановою Господарського суду Одеської області від 24.12.2020 у справі №916/3619/19 Товариство з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражну керуючу Колмикову Т.О.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.06.2021р. справу №916/3619/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" прийнято до провадження суддею Антощук С.І.

Позивач вказує на те, що під час виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" у справі №916/3619/19 нею було встановлено, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" було укладено договори про надання поворотної фінансової допомоги №03-02/2020 від 03.02.2020р., №15-07/2020 від 15.07.2020р., №01-09/20 від 01.09.2020р.

На виконання положень ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатором проведено аналіз фінансового Товариство з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ". За результатом проведеного аналізу встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" перебуває у стані надкритичної неплатоспроможності.

18.08.2020 ухвалою попереднього засідання Господарського суду Одеської області у справі № 916/3619/19 визначено розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ", а саме: вимоги кредиторів щодо виплати заборгованості із заробітної плати 141 586, 62 грн. - перша черга.

Статтею 97 Кодексу законів про працю встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, а всі інші платежі здійснюються після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Таким чином, на момент отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" фінансової допомоги від ОСОБА_1 на загальну суму за всіма договорами 125 000, 00 грн. існував борг із заробітної плати перед працівниками Боржника, який, у разі отримання останнім коштів на банківські рахунки належав до виплати першочергово відповідно до ст. 97 Кодексу законів про працю України.

Крім того, Позивач зазначає, що у порушення вимог абз. 4 ч. 7 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства оспорювані договори були укладені без згоди розпорядника майном Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ".

За таких обставин, ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" зробила висновок, що у діях посадових осіб боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" - ОСОБА_2 вбачаються ознаки складових адміністративного правопорушення - незаконні дії у разі банкрутства, протягом періоду, за який не сплинув термін давнини притягнення до відповідальності.

При укладені оспорюваних договорів ОСОБА_2 , діючи як керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ", знав про наявність боргу із заробітної плати перед працівниками, про наявність відкритої відносно Боржника справи про банкрутство та необхідність отримання згоди на укладення такого роду договорів з розпорядником майна - не вжив належних заходів, а його поведінка при укладенні таких договорів є недобросовісною та спрямованою на уникнення виконання своїх грошових зобов`язань.

Також Позивач зазначає, що оспорювані правочини були укладені між керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" та одним із засновників Боржника - ОСОБА_1 , які між собою є пов`язаними особами.

Враховуючи наведене, Позивач вважає, що договори про надання поворотної фінансової допомоги №03-02/2020 від 03.02.2020р., №15-07/2020 від 15.07.2020р., №01-09/20 від 01.09.2020р. є фраудаторними та підлягають визнанню недійсними.

Відповідач заперечує доводи Позивача та зазначає що метою укладення оспорюваних правочинів було отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" грошових коштів, які були використані останнім на оплату судового збору при оскарженні у апеляційному та касаційному порядку постанови Господарського суду Одеської області від 24.12.2020 у справі №916/3619/19 про визнання боржника банкрутом та оплати судового збору у справі №916/3619/19(916/2403/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" до Wallpoint Overseas L.P. за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "АЕРОДЖЕТ" про стягнення дебіторської заборгованості у розмірі 3 406 556, 25 грн.

На думку Відповідача договори про надання фінансової допомоги №03-02/2020 від 03.02.2020р, №15-07/2020 від 15.07.2020р та №01-09/20 від 01.09.2020 укладені для можливості реалізації Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" своїх процесуальних прав щодо оскарження рішення про відкриття щодо товариства процедури банкрутства, а також для стягнення дебіторської заборгованості. Тобто, гроші, перераховані за вказаними договорами були використані боржником щоб оплатити судовий збір для поновлення прав товариства. Таким чином, дії директора боржника були направлені саме на відновлення майнових інтересів боржника, для стягнення дебіторської заборгованості, в т.ч. і для погашення заборгованості по заробітній платі, тому не вчинялися на шкоду будь-яких інших осіб. Тому, у даному випадку застосування конструкції фраудаторності правочину є безпідставною.

Крім того, Відповідач вважає, що Позивачем не доведено у чому полягає заінтересованість ОСОБА_1 в укладенні оспорюваних правочинів.

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини першої статті 73 Господарського процесуального України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 3, 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" в особі директора Ліщука В.І. було укладено договори про надання поворотної фінансової допомоги №03-02/2020 від 03.02.2020р., №15-07/2020 від 15.07.2020р., №01-09/20 від 01.09.2020р.

Вказані Договори є ідентичними за змістом та містять наступні положення.

Пунктом 1.1. вказаних Договорів сторонами узгоджено, що Позикодавець ( ОСОБА_1 ) надає Позичальнику (Товариству з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ") поворотну фінансову допомогу у розмірі: за Договором №03-02/2020 від 03.02.2020р. 30 000, 00 грн., за Договором №15-07/2020 від 15.07.2020р. 40 000, 00 грн., за Договором №01-09/20 від 01.09.2020р. 55 000, 00 грн., а Позичальни зобов`язується повернути надані грошові кошти у порядку та на умовах, передбачених даними Договорами.

Згідно п. 1.2. зазначених Договорів поворотна фінансова допомога використовується Позичальником для сплати судового збору.

У пунктах 2.1.1. сторони Договорів узгодили, що Позикодавець зобов`язаний надати Позичальнику поворотну фінансову допомогу у розмірі, зазначеному у п. 1.1. Договорів, шляхом безготівкового або готівкового перерахування на розрахунковий рахунок Позичальника, який відкритий у банку ВОСТОК.

Відповідно до пункту п. 2.3.1. зазначених Договорів Позичальник зобов`язується здійснити повернення суми поворотної фінансової допомоги не пізніше 01.12.2020 року включно з коштами на відшкодування витрат Позичальника на здійснення перерахування.

Частиною 1 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).

Абзацом 4 ч. 7 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна приймають рішення про одержання позик (кредитів).

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Підставою для визнання оспорюваних договорів недійсними Позивач вважає неотримання Позивачем згоди розпорядника майном Позивача на їх укладання.

Суд приймає до уваги, що відповідно до абз. 4 ч.7 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства не встановлено чіткого порядку та форми погодження рішення боржника на укладення договорів позики.

На час укладання оспорюваних договорів розпорядником майном ТОВ "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" була арбітражна керуюча Наумова О.В.

Матеріали справи №916/3619/19 про банкрутство ТОВ "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" не містять доказів звернення ОСОБА_3 з повідомленням суду щодо укладення боржником угод, згода на які від розпорядника майна є обов`язковою, однак не надавалась.

Позивачем також не надано суду доказів, які б містили інформацію від арбітражної керуючої Наумової О.В. щодо ненадання керівнику ТОВ "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" письмової або усної згоди на укладення договорів або їх схвалення після укладання угод.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, який, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") звернув увагу, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосований ЄСПЛ у рішенні від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Вказана правова позиці зазначена у постанові Верховного Суду від 30.09.2021р. у справі №922/3928/20.

У судовому засіданні 24.05.2023р. судом було поставлено запитання ліквідатору позивача: чи у будь-якому разі розпорядник майном боржника мав надати відмову на укладення оскаржуваних договорів? Ліквідатор стверджувальної відповіді не надала.

Суд враховує, що відповідно до п. 1.2. зазначених Договорів поворотна фінансова допомога надавалась Позичальнику для сплати судового збору.

Позивач не заперечував доводів Відповідача, що вказані кошти були використані за призначенням, зокрема, для оплати судового збору при оскарженні у апеляційному та касаційному порядку постанови Господарського суду Одеської області від 24.12.2020 у справі №916/3619/19 про визнання боржника банкрутом та оплати судового збору у справі №916/3619/19(916/2403/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" до Wallpoint Overseas L.P. за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "АЕРОДЖЕТ" про стягнення дебіторської заборгованості у розмірі 3 406 556, 25 грн. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91401227).

Станом на 2019р. у ТОВ "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" не було достатньо грошових коштів для оплати судового збору самостійно, що, зокрема, підтверджується первинними даними фінансової звітності за 2017-2019р.р. (а.с.84-85) та наданим позивачем звітом за результатами проведення аналізу фінансово-господарського стану Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" (а.с. 100-101, таблиця №3, баланс за 2019 рік.).

Господарський суд враховує, що ч. 1 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у справі про банкрутство також закріплено ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи відсутність прямого підтвердження від розпорядника майном Наумової О,В. про ненадання погодження на укладення оспорюваних договорів, неоспорювання вказаним арбітражним керуючим на протязі усієї процедури розпорядження майном дій керівника ТОВ "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" та її обізнаність щодо фінансового стану боржника, а також про оскарження боржником судових рішень по справі, подання позову про стягнення дебіторської заборгованості, суд вважає, що доводи Позивача обґрунтовані менш вірогідними доказами, ніж доводи відповідача.

Крім того, суд вважає, що доводи про позивача про наявність у оспорюваних договорів ознак фраудоторності є необґрунтованими з огляду на наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 369/11268/16-ц колегією суддів зазначено, що фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України від 14 травня 1992 року N 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом"); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року N 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження"). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Верховним Судом у постановах від 24.07.2019р. у справах №405/1820/17 та 28.11.2019р. у справі №910/8357/18 визначено, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

Щодо алгоритму дослідження судом договору на предмет наявності у нього ознак фраудаторності Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 зазначено наступне:

"10.34. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути неправомірною та недобросовісною. Отже, правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16, пункт 153). Відтак правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними і зводяться до зловживання правом.

10.35. Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є «вживанням права на зло». За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати.

10.36. Метою доброчесного боржника повинне бути добросовісне виконання всіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надання своєчасного та справедливого задоволення (сатисфакції) прав і правомірних інтересів кредитора, зокрема у процедурі банкрутства.

10.37. Договір, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатним, так і безоплатним. Він може бути як одностороннім, так і багатостороннім за складом учасників, які об`єднуються спільною метою щодо вчинення юридично значимих дій.

10.38. Застосування конструкції фраудаторності при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент (контрагенти), з яким (якими) боржник учиняє оспорюваний договір; ціна договору (ринкова / неринкова), наявність / відсутність оплати ціни договору контрагентом боржника; дотримання процедури (черговості) при виконанні зобов`язань, якщо така процедура визначена законом імперативно. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16 (пункт 155).

10.39. Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів.

10.40. Укладення фраудаторних правочинів є характерним для боржників у процедурах банкрутства, позаяк неплатоспроможність боржника означає ситуацію, коли не вистачає коштів для задоволення всіх вимог кредиторів і, діючи недобросовісно, боржник намагається створити переваги для задоволення вимог «дружнього» кредитора на шкоду іншим своїм кредиторам, порушивши встановлену законом черговість або пропорційність задоволення вимог окремого класу кредиторів.

10.41. Задоволення боржником вимог окремого кредитора поза межами конкурсної процедури банкрутства з використанням пов`язаних (або непов`язаних) із боржником осіб підтверджує неправомірну і недобросовісну мету боржника щодо створення йому преференції у виконанні зобов`язань та порушення імперативно встановленої у банкрутстві черговості задоволення вимог певних класів кредиторів боржника.

10.42. Отже, правочини за участю боржника, які допомагають реалізувати цю мету, мають ознаки фраудаторності, незалежно від того, чи такий правочин є двостороннім (одностороннім) чи багатостороннім (у якому буде задіяно низку учасників, об`єднаних єдиною неправомірною метою). Для класифікації правочину як фраудаторного має значення фактична участь боржника у ньому як одного з учасників вольових дій, направлених на виведення майна боржника з метою незадоволення вимог одного або декількох його кредиторів у легальній судовій процедурі".

Верховний Суд зазначав, що ознакою фраудаторного правочину, який ставиться під сумнів у частині його добросовісності, є те, що він учиняється (виконується) саме боржником на шкоду кредиторам (пункт 4.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20).

Таким чином, для визначення ознак договорів як фраудаторих позивач мав довести суду, що

- укладення договорів мало неправомірну та недобросовісну мету з боку боржника;

- при укладанні договорів боржник недобросовісно виконував свої обов`язки;

- договір вчинено на шкоду кредиторам: виведено майно боржника на третіх осіб або створено преференцій у задоволенні вимог «дружнього кредитора» кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника.

Недобросовісне виконання обов`язків керівником боржника та нелегітимну мету при укладені оспорюваних договорів позивач вбачає у обізнаності ОСОБА_2 про наявність заборгованості по заробітній платі при укладені договорів, не направленні отриманої позики на погашення цієї заборгованості за приписами ст. 97 Кодексу законів про працю.

Вказані дії ОСОБА_2 позивач кваліфікує як адміністративне правопорушення - незаконні дії у разі банкрутства.

Суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 166-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення незаконними діями у разі банкрутства є умисне приховування майна, відомостей про майно, передача майна в інше володіння або його відчуження чи знищення, а також фальсифікація, приховування або знищення документів, які відображають господарську чи фінансову діяльність, у тому числі планів санації чи мирових угод, якщо ці дії вчинені громадянином - засновником (учасником) або службовою особою суб`єкта господарської діяльності в період провадження у справі про банкрутство і завдали великої матеріальної шкоди.

Предметом оспорюваних договорів було не виведення або приховування майна боржника чи маніпуляції з його документацією, а навпаки отримання грошових коштів. Крім того, договори не містять умов, які можна було оцінити як очевидно невигідні або збиткові для сторони боржника (напр. нетипові штрафні санкції, строки повернення позики, додаткова відповідальність, ін.).

Таки чином, наявність ознак вказаного адміністративного правопорушення у діях керівника боржника з укладення договорів позики суд не вбачає.

Також суд не вважає обґрунтованими висновки позивача, що укладені договори вчинені на шкоду кредиторам з метою уникнення виконання своїх грошових зобов`язань.

Як вже було встановлено судом, оспорювані договори не передбачали виведення майна боржника на третіх осіб, реалізації його за необгрунтованими цінами, прийняття на себе очевидно невигідних зобов`язань. Цільове призначення отримання позики передбачало виконання обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ щодо оскарження рішень, які на думку товариства, були ухвалені не на його користь, та подання позову щодо стягнення дебіторської заборгованості, яка зокрема могла бути направлена на погашення вимог кредиторів і не виключно кредиторів першої черги.

Встановлення підстав для відповідальності керівника боржника за невиплату або несвоєчасну виплату заробітної плати працівникам не є тотожним встановленню факту укладення керівником фраудаторних правочинів.

Наявність або відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за положеннями ст. 175 Кримінального Кодексу України, які не встановлюються судом у даному провадженні, не виключають укладення керівником боржника правочинів, направлених на усунення обставин наявності заборгованості.

Укладення оспорюваних договорів не позбавляло кредиторів, зокрема, кредиторів першої черги, на можливість отримати їх задоволення, а навпаки створювало потенційні умови для погашення заборгованості.

ОСОБА_1 є одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ" і відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства є заінтересованою особою щодо боржника.

Вказаним законодавчим актом визначено окремі випадки коли заінтересована особа стосовно боржника обмежується у реалізації своїх прав по відношенню до незаінтересованих осіб. Однак, Кодекс не виключає участь такої особи у справі в цілому, у деяких випадках навпаки встановлює додаткові умови (вимоги) для їх участі (напр. ч.ч. 1-4 ст. 4 КУзПБ). Надання позики на сплату судового збору саме засновником боржника не викликає підозри щодо реального усвідомлення дій та наслідків укладання угод, оскільки засновник достеменно обізнаний щодо обставин справи про банкрутство, а надання позики у період банкрутства з боку незаінтересованих осіб є маловірогідним та економічно не обґрунтованим. Лише сам факт укладення оспорюваних договорів з заінтересованою особою не може оцінюватись судом як факт укладення фраудаторної угоди.

Суд враховує, що умови повернення позик не створювали привілейованих умов для позикодавця ОСОБА_1 як кредитора. Вказані кредиторські вимоги відповідно до положень ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства підлягають задоволенню у четверту чергу вимог кредиторів.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього їх дослідження, суд встановив, що Позивачем не доведено належними та достатніми доказами підстав для визнання недійсними договорів про надання поворотної фінансової допомоги №03-02/2020 від 03.02.2020р., №15-07/2020 від 15.07.2020р., №01-09/20 від 01.09.2020р. З огляду на вказані обставини, господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "ЧОРНОМОРСЬКІ АВІАЛІНІЇ до ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 05 червня 2023 р.

Суддя С.І. Антощук