номер провадження справи 24/96/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 Справа № 908/1282/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Вака В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/1282/23

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, ідентифікаційний код 38727770)

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз (вул. Заводська, буд. 7, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 03345716)

про стягнення 20980,37 грн.

за участю представників:

від позивача: Мунтян О.Л., само представництво, витяг від 10.05.2023

від відповідача: Грамчук М.О., довіреність № 01Др-107-1222 від 16.12.2022

СУТЬ СПОРУ:

19.04.2023 до Господарського суду Запорізької області в системі "Електронний суд" надійшла позовна заява б/н від 18.04.2023 (вх. № 1398/08-07/23) Державного підприємства Адміністрація морських портів України до Акціонерного товариства Запоріжгаз про стягнення заборгованості за договором розподілу природного газу 01.01.2016 у розмірі 20615,23 грн, інфляційних втрат у сумі 309,23 грн та 3 % річних у сумі 55,91 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 19.04.2023 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1282/23 та визначено до розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 24.04.2023 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 05.05.2023 включно.

26.04.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 24.04.2023.

Ухвалою суду від 01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1282/23 за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Присвоєно справі номер провадження 24/96/23, судове засідання призначено 29.05.2023 о 12 год. 20 хв.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання 29.05.2023 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування вимог позивач посилається на типовий договір розподілу природного газу № 11-В-БЕФ-16, укладений між сторонами 01.01.2016, на виконання умов якого позивачем у січні 2022 року платіжним дорученням № 134 від 25.01.2022 на адресу відповідача була здійснена попередня оплата за відповідні обсяги природного газу за лютий 2022 року у сумі 29 048,75 грн., в подальшому 28.02.2022 року сторонами підписано Акт № ЗПЯ82002094, яким підтверджено надання послуг у лютому 2022 року. У лютому 2022 року, платіжним дорученням № 240 від 17.02.2022 на адресу відповідача була здійснена попередня оплата за відповідні обсяги природного газу за березень 2022 року у сумі 29 048,75 грн., яка в подальшому враховувалась за фактичним споживанням газу за звітний період (місяць), про що сторонами підписано Акт № ЗПЯ82004049 від 31.03.2022, яким підтверджено надання послуг у березні 2022 року на суму 8 433, 52 грн. З березня 2022 року місто Бердянськ тимчасово знаходиться під окупацією російської федерації, в зв`язку з чим наказом Міністерства інфраструктури України від 28.04.2022 № 256 тимчасово закрито морський порт Бердянськ. У червні 2022 року, сторонами підписано Акт звіряння від 20.06.2022 про стан взаємних розрахунків між Споживачем та Оператором ГРМ, згідно якого сторонами погоджено, що у позивача рахується переплата у розмірі 20 615,23 грн. Позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу щодо повернення на його рахунок переплачених коштів у розмірі 20 615, 23 грн. 09.03.2023 позивачем був отриманий від відповідача лист, зі змісту якого вбачається, що на думку останнього, що правочин, стороною якою суб`єкт господарювання, місцезнаходження якого тимчасово окупована територія, є нікчемним. За порушення грошового зобов`язання відповідачу нараховано 55,91 грн 3% річних за період з 11.03.2023 по 12.04.2023 та 309,23 грн інфляції за березень 2023 року.

Відповідач визнає наявність основної заборгованості перед позивачем в сумі 20 615,23 грн. Проте, зазначає, що в добровільному порядку АТ «Запоріжгаз» не має можливості повернути відповідачу грошові кошти в сумі 20 615,23 грн. у зв`язку із тим, що персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу №56ХЩ00012К7LЕ00К присвоєно Бердянській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів «України», а не юридичній особі в цілому. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.05.2023 року за кодом 81 місцезнаходження відокремленого підрозділу юридичної особи, Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів «України» є: Україна, 71112, Запорізька обл., місто Бердянськ, вулиця Горького, будинок, 6. Сам лише факт закриття морського порту Бердянськ до відновлення контролю над зазначеним морським портом, згідно наказу Міністерства інфраструктури України від 28.04.2022 № 256, не є беззаперечним доказом ліквідації філії в установленому законом порядку, а відтак, договір розподілу природного газу від 01.01.2016 №094212К7LЕВР016 укладено зі споживачем податковою адресою якого є: Україна, 71112, Запорізька обл., місто Бердянськ, вулиця Горького, будинок, 6. Доказів про зміну податкової адреси матеріали справи не містять. Крім того, АТ «Запоріжгаз» по факту оплати за платіжним дорученням від 17.02.2022 № 240 на суму 29 048,75 грн. (первісна подія) було виписано податкову накладну де контрагентом є Бердянська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів «України» . Відтак, у разі повернення грошових коштів позивачу, навіть за рішенням суду, розрахунок коригування до зазначеної вище податкової накладної повинна здійснити Бердянська філії державного підприємства «Адміністрація морських портів «України» .

В засіданні 29.05.2023 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

01.01.2016 ДП Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Споживач) приєдналося до умов Типового договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 та є загальнодоступним, шляхом підписання заяви-приєднання № 094212К7LЕВР016.

Отже, між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз (станом на час виникнення спірних відносин - Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз, позивач у справі) - оператор ГРМ та ДП Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», як непобутовим споживачем, укладено Договір № 094212К7LЕВР016 розподілу природного газу шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання від 01.01.2016 за № 094212К7LЕВР016 до умов Типового договору розподілу природного газу (далі - Договір розподілу).

Спірні правовідносини, які виникли між споживачем (позивачем) та газорозподільною організацією (відповідачем) унормовані Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № VIII, Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС, затвердженим постановою НКРЕП № 2494 від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за № 1379/27824 від 06.11.205, постановою НКРЕП № 2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

За умовами типового договору розподілу природного газу:

- цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов нього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій. які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3.);

- оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1.).

Згідно з п. 6.3. Типового договору розподілу природного газу величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 6.4 Типового договору).

Відповідно до п. 6.6 Договору розподілу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ.

Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня отримання письмової вимоги

Згідно п. 3 гл. 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, при зменшенні величини замовленої річної потужності переплата, яка утворилася внаслідок перерахунку вартості послуг з розподілу природного газу за період з початку поточного календарного року до місяця, у якому здійснюється уточнення величини замовленої річної потужності (включно), з урахуванням тарифів на розподіл природного газу відповідних періодів зараховується Оператором ГРМ у рахунок майбутніх платежів споживача, що не є побутовим, або на письмову вимогу цього споживача протягом 10 робочих днів з дня отримання вимоги грошові кошти повертаються споживачу. Перерахунок вартості послуги з розподілу природного газу за період з початку поточного календарного року до місяця, у якому здійснюється уточнення (зменшення) величини замовленої річної потужності, відображається у періоді нарахування за послуги розподілу природного газу поточного календарного місяця.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору, позивачем у січні 2022 року платіжним дорученням № 134 від 25.01.2022 на адресу відповідача була здійснена попередня оплата за відповідні обсяги природного газу за лютий 2022 року у сумі 29 048,75 грн. разом з ПДВ.

В подальшому 28.02.2022 сторонами підписано Акт № ЗПЯ82002094, яким підтверджено надання послуг у лютому 2022 року на суму 29048,75 грн разом з ПДВ.

У лютому 2022 року, платіжним дорученням № 240 від 17.02.2022 на адресу відповідача була здійснена попередня оплата за відповідні обсяги природного газу за березень 2022 року у сумі 29 048,75 грн. разом з ПДВ, яка в подальшому враховувалась за фактичним споживанням газу за звітний період (місяць), про що сторонами підписано Акт № ЗПЯ82004049 від 31.03.2022, яким підтверджено надання послуг у березні 2022 року на суму 8 433, 52 грн. разом з ПДВ.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України було введено воєнний стан. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Указ Президента був затверджений Верховною Радою.

З березня 2022 року місто Бердянськ тимчасово знаходиться під окупацією російської федерації, в зв`язку з чим наказом Міністерства інфраструктури України від 28.04.2022 № 256 тимчасово закрито морський порт Бердянськ.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами.

У червні 2022 року, сторонами підписано Акт звіряння від 20.06.2022 про стан взаємних розрахунків між Споживачем та Оператором ГРМ, згідно якого сторонами погоджено, що у позивача рахується переплата у розмірі 20 615,23 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 11 Розділу II Правил ППГ, розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

Як зазначалося вище, п. 6.6. Договору № 11-В-БЕФ-16/094212К7LЕВР016 від 01.01.2016 визначено, що у разі переплати, сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня отримання письмової вимоги.

У зв`язку з фактичним припиненням відповідачем поставок газу позивачу з квітня 2022 року, з огляду на тимчасову окупацію міста Бердянськ російськими загарбниками, що унеможливлює здійснення законної господарської діяльності Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в морському порту Бердянськ, керуючись положеннями зазначеного вище законодавства та умовами Договору № 11-В-БЕФ- 16/094212К7LЕВР016 від 01.01.2016, позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу (вих. № 0011 від 27.02.2023) щодо повернення на його рахунок переплачених коштів у розмірі 20 615, 23 грн з ПДВ, який отримано відповідачем 01.03.2023 (згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Ф048974).

09.03.2023 позивачем був отриманий від відповідача лист (вих. № 690-Лв-3098-0323 від 08.03.2023), зі змісту якого вбачається, що на думку останнього, оскільки місцезнаходженням позивача є тимчасово окупована територія (Бердянська територіальна громада Запорізької області), то в силу приписів ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (надалі - Закон № 1207), здійснення господарської діяльності юридичними особами, місцезнаходженням яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Також було зазначено, що ч. 6 ст. 13 Закон № 1207 забороняється переказ коштів між тимчасово окупованою територією та іншою територією України. Законом № 1207 встановлено заборону на здійснення суб`єктами господарювання діяльності, якщо їхньою юридичною адресою було визначено тимчасово окуповану територію України. Йдеться посилання на роз`яснення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, що на думку відповідача, підтвердило положення законодавства та зазначило, що правочин, стороною якою суб`єкт господарювання, місцезнаходження якого тимчасово окупована територія, є нікчемним. Відповідач вбачає безпідставними вимоги позивача щодо повернення переплати до надання підтверджуючих документів, щодо виконання вимог ст. 13 Закону № 1207 в частині зміни податкової адреси Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з тимчасово окупованої території на іншу територію України.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо повернення переплати стало підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини сторін у даному спорі врегульовані умовами Договору розподілу природного газу № 094212К7LЕВР016 від 01.01.2016.

Сторонами доказів розірвання, припинення чи визнання недійним Договору розподілу природного газу № 094212К7LЕВР016 від 01.01.2016 суду не надано.

Як передбачено статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджено постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Типовий договір розподілу природного газу (далі - типовий договір) є публічним (стаття 633 ЦК України) та договором приєднання (стаття 634 ЦК України). Умови Типового договору є однаковими для всіх споживачів України.

Позивач, як споживач природного газу, уклав з відповідачем відповідний Договір шляхом підписання заяви-приєднання від 01.01.2016 № 094212К7LЕВР016.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Положеннями ч. 3 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, позивачем у лютому 2022 року, платіжним дорученням № 240 від 17.02.2022 була здійснена попередня оплата за відповідні обсяги природного газу за березень 2022 року у сумі 29 048,75 грн., яка в подальшому враховувалась за фактичним споживанням газу за звітний період (місяць), про що сторонами підписано Акт № ЗПЯ82004049 від 31.03.2022 року, яким підтверджено надання послуг у березні 2022 року на суму 8 433, 52 грн.

У червні 2022 року, сторонами підписано Акт звіряння від 20.06.2022 про стан взаємних розрахунків, згідно якого сторонами погоджено, що у позивача рахується переплата у розмірі 20 615,23 грн.

У зв`язку з фактичним припиненням відповідачем поставок газу позивачу з квітня 2022 року, керуючись положеннями зазначеного вище законодавства та умовами укладеного договору, позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу щодо повернення на його рахунок переплачених коштів у розмірі 20 615,23 грн.

Відповідачем не були виконані його зобов`язання з повернення на рахунок Споживача переплати вартості природного газу на загальну суму 20615, 23 грн. з ПДВ.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем доказів повернення суми переплачених коштів суду не надано, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 20615,23 грн доведеними, обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами ст. 625 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за березень 2023 року у сумі 309,23 грн та 3% річних за період з 11.03.2023 по 12.04.2023 в сумі 55,91 грн.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Зазначені правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Строк повернення переплати вартості газу встановлений умовами укладеного Договору між сторонами, а саме не пізніше 10 робочих днів з дня отримання письмової вимоги (п. 6.6. Договору).

Як встановлено судом відповідач отримав лист - вимогу (вих. № 0011 від 27.02.2023 щодо повернення переплати - 01.03.2023, отже, повинен був повернути кошти позивачу у десятиденний строк з дня отримання вимоги, тобто, до 10.03.2023. Початок прострочення виконання зобов`язання щодо повернення переплати починається з 11.03.2023.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат та 3% річних, господарський суд вважає, що наданий позивачем розрахунок є арифметично правильним та нарахованим відповідно до чинного законодавства, а тому суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат в сумі 309,23 грн та 3% річних в сумі 55,91 грн.

За приписами ст. ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, ідентифікаційпий код 03345716) на користь державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (71112, м. Бердянськ, вул. М. Горького, 6, ідентифікаційний код 38728360) грошові кошти (переплату вартості природного газу) у розмірі 20 615 (двадцять тисяч шістсот п`ятнадцять) грн 23 коп., 3% річних у розмірі 55 (п`ятдесят п`ять) грн 91 коп., інфляційних втрат у розмірі 309 (триста дев`ять) грн 23 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 (дві тисячи шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.06.2023.

Суддя Т.А. Азізбекян