ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"06" квітня 2023 р. м. Київ Справа №911/891/22
про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками
Суддя Третьякова О.О.
Секретар судового засідання Капля Є.В.
прокурор: не з`явився
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
від третьої особи-1: не з`явився
від третьої особи-2: не з`явився
Обставини справи:
Господарським судом Київської області розглянута справа №911/891/22 за позовом Керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області (прокурор) в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заміське дозвілля» (відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державного підприємства «Димерське лісове господарство» (третя особа-1) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Димерської селищної ради (третя особа-2) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками.
Рішенням Господарського суду Київської області від 16.02.2023 у справі №911/891/22, надалі рішення у справі, відмовлено в задоволенні позову Керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заміське дозвілля» про усунення перешкод у здійсненні Вишгородською районною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельними ділянками лісового фонду з кадастровими номерами :21:024:0202, :21:024:0203, :21:024:0204, :21:024:0205, :21:024:0206, :21:024:0207, :21:024:0208, :21:024:0211, :21:024:0212, :21:024:0213, :21:024:0214, :21:024:0215, :21:024:0216, :21:024:0217, :21:024:0218, :21:024:0219, які розташовані в межах с.Глібівка Вишгородського району Київської області.

При ухваленні рішення у справі питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, судом вирішено не було.

21.02.2023 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат, надалі заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою останній просить стягнути на його користь 32021,12 грн судових витрат на професійну правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 19.01.2022 №01-01/22, понесених у зв`язку з розглядом судом справи №911/891/22. До заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення додані докази надіслання її копії з додатками іншим учасникам справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.03.2022 судове засідання з розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі призначено на 23.03.2023. Ухвала суду від 10.03.2023 про призначення судового засідання направлена судом на електронні адреси учасників справи, наявні у матеріалах справи для здійснення з ними зв`язку.

23.03.2023 до Господарського суду Київської області від прокуратури надійшло клопотання, відповідно до якого прокуратура заперечує щодо задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Прокуратура зазначає, що вартість послуг адвоката відповідача (з розрахунку прокуратури 30000,00 грн за 28,6 год. витраченого часу = 1048,95 грн) є завищеною, оскільки, за розрахунком прокуратури, середній заробіток адвоката в м.Києві за годину роботи становить 120,78 грн. Також прокуратура зазначає, що всі заявлені витрати відповідача на професійну правничу допомогу є неналежно обґрунтованими або не пов`язані з розглядом справи, витрачений адвокатом час є непропорційним складності справи, а бюджетне фінансування позивача під час військового стану є обмеженим.

У судове засідання 23.03.2023 з`явився відповідач, не з`явились прокурор, позивач, третя особа-1 та третя особа-2, ухвалою суду від 23.03.2023 в судовому засіданні з розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення оголошено перерву на 06.04.2023. Ухвала суду від 23.03.2023 про перерву в судовому засіданні на 06.04.2023 направлена судом на електронні адреси учасників справи, наявні у матеріалах справи для здійснення з ними зв`язку.

06.04.2023 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли пояснення щодо стягнення судових витрат та заперечень прокуратури, у якому відповідач зазначив, що прокуратура не скористалась правом на клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, а подане клопотання прокуратури про відмову в задоволенні заяви про стягнення судових витрат є необґрунтованим. Також відповідач просив розгляд заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення здійснити без участі відповідача.

У судове засідання 06.04.2023 учасники справи не з`явились, що не перешкоджає розгляду судом заяви відповідача про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу, беручи до уваги наявні у матеріалах справи письмові пояснення (доводи, заперечення) відповідача та прокурора з даного питання, а також враховуючи те, що інші учасники справи не скористались своїм правом на подання пояснень чи заперечень щодо заяви відповідача про винесення додаткового рішення.

Щодо повідомлення учасників справи суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

За приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Усі учасники справи були обізнані про справу №911/891/22, але в судове засідання для розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення не з`явились, що не перешкоджає її розгляду.

Розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу. Відповідно до ст.123 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Також, згідно з ч.5 ст.123 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд також враховує висновок, що міститься в п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п.5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18), відповідно до якого при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.02.2023 у справі №911/891/22 відмовлено в задоволенні позову прокурора в інтересах держави в особі позивача до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками.

Представництво інтересів відповідача у справі здійснював адвокат Яценко С.А. на підставі договору про надання правової допомоги від 19.01.2022 №01-01/22 (копія міститься в матеріалах справи).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано також:

- копію додаткової угоди від 16.08.2022 №1 до договору про надання правової допомоги від 19.01.2022 №01-01/22, укладеного між Адвокатським бюро «Сергія Яценка» та відповідачем,

- копію акта про надання правової допомоги від 17.02.2023 на загальну суму 32021,12 грн, з яких 30000,00 грн за надані адвокатом послуги та 2021,12 грн компенсація витрат адвоката у зв`язку з отриманням витягів з державного земельного кадастру щодо спірних земельних ділянок, із детальним описом наданих адвокатом послуг, що включає в себе позиції №1-№17 із описом послуг та витраченого адвокатом часу по кожній із цих позицій, загальна кількість витраченого адвокатом часу у зв`язку із справою 28,6 годин;

- копію рахунку від 17.02.2023 №1 за надану правову допомогу згідно з додатковою угодою від 16.08.2022 №1 та договором про надання правової допомоги від 19.01.2022 №01-01/22; платник ТОВ «Заміське дозвілля», загальна сума до сплати згідно з рахунком 30000,00 грн,

- копію рахунку від 17.02.2023 №2 за компенсацію витрат при наданні правової допомоги згідно з додатковою угодою від 16.08.2022 №1 та договором про надання правової допомоги від 19.01.2022 №01-01/22; платник ТОВ «Заміське дозвілля», загальна сума до сплати згідно з рахунком 2021,12 грн,

- копії 16 платіжних квитанцій від 07.09.2022 про сплату Яценком С.А., на суму 126,32 грн кожна, всього на суму 2021,12 грн.

Надаючи правову оцінку заяві відповідача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат в загальній сумі 32021,12 грн та запереченням прокурора, суд відмічає, що не всі заявлені позивачем витрати на правову допомогу у цій справі відповідають критерію реальності та неминучості таких витрат, а саме.

Витрати по позиції №2 опису послуг адвоката (аналіз позовної заяви та матеріалів, нормативно-правового регулювання, судової практики, розроблення процесуальної стратегії та узгодження її з клієнтом 6 годин) не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки (а) сторона має право отримувати консультації від адвоката, однак самі по собі консультації адвокатом клієнта щодо можливих процесуальних стратегій не відносяться до представництва та захисту прав клієнта у суді, у зв`язку з чим ці витрати відповідача не підлягають врахуванню для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони; (б) аналіз документів, аналіз нормативно-правового регулювання, аналіз, розробка процесуальної стратегії охоплюються (є складовими) позицією №6 (підготовка відзиву 7 годин), яка також міститься в описі витрат відповідача окремо.

У зв`язку з цим позиція №2 опису послуг адвоката відповідача (обсяг - 6 годин) не підлягає окремому врахуванню з точки зору критерію реальності та неминучості витрат відповідача на професійну правничу допомогу для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони.

Щодо решти заявлених відповідачем витрат (а саме позицій №1, №3-№17), то суд відмічає, що в цілому правова позиція відповідача у цій справі №911/891/22 (у зв`язку з якою адвокатом відповідача прямо або опосередковано надані послуги, які перелічені в позиціях №1, №3-№17 опису відповідача) складалась із трьох основних частин (складових):

1) незгода відповідача з доводами прокурора про незаконність рішення Глібівської сільської ради від 29.04.2009 №248 про відведення спірних земельних ділянок у власність та доводами про порушення права держави на земельні ділянки; обґрунтування відповідачем правомірності рішення Глібівської сільської ради від 29.04.2009 №248;

2) доводи відповідача про неправильно обраний прокурором спосіб захисту порушеного права;

3) доводи відповідача про застосування строку позовної давності у спорі.

Приймаючи рішення у справі, суд виходив з того, що прокурором неправильно обрано спосіб захисту порушеного права, тобто суд погодився з доводами відповідача в цій частині, а решта доводів та правової позиції відповідача були відхилені судом та/або не були покладені в основу рішення суду про відмову в позові. Зокрема, доводи відповідача про правомірність рішення Глібівської сільської ради від 29.04.2009 №248 були відхилені судом при прийнятті рішення у справі, доводи відповідача про застосування строку позовної давності мали ознаки суперечливої поведінки відповідача та також були відхилені судом при прийнятті рішення. Мотиви відхилення правової позиції відповідача в цій частині наведені в повному тексті рішення суду від 16.02.2023 у цій справі №911/891/22.

Таким чином, приблизно 2/3 обсягу правової позиції відповідача у спорі була відхилена судом та/або не мала впливу на рішення суду про відмову в позові, а тому є підстави для висновку про те, що не більше 1/3 заявленого обсягу правової допомоги та відповідних витрат відповідача у зв`язку з цим на правову допомогу адвоката відповідала критерію неминучості витрат.

При цьому, враховуючи підготовку та подання відповідачем письмового відзиву та додатково заперечень відповідача на відповідь на відзив із повним відображенням правової позиції відповідача та відсутність інших (додаткових) доводів у спорі, не всі витрати на участь адвоката у судових засіданнях (всього 8 годин) є неминучими з точки зору критерію неминучості витрат. Так, при розгляді справи по суті суд враховував доводи відповідача, які містились у письмовому відзиві на позовну заяву, про неправильно обраний прокурором спосіб захисту порушеного права та відмовив в позові саме з цієї підстави. Інші доводи правової позиції відповідача у цьому спорі не мали впливу на прийняття рішення у справі на користь відповідача. Представництво адвокатом інтересів відповідача під час судових засідань є правом відповідача, однак реалізація цього права сама по собі не свідчить про неминучість заявлених витрат на адвоката. У зв`язку з цим суд також вважає, що із заявлених відповідачем в описі витрачених адвокатом годин на підготовку та участь в судових засіданнях в загальній кількості 8 годин (позиції №9, №10, №12, №13, №15, №16 та №17) врахуванню підлягають 50%, тобто 4 години участі адвоката, під час яких відповідач мав можливість подати відзив та заявити про свою правову позицію у спорі, в т.ч. щодо неправильно обраного прокурором способу судового захисту порушеного права, враховуючи, що відповідна правова позиція відповідача, у т.ч. про неправильно обраний прокурором спосіб захисту порушеного права, була чітко відображена відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Суд також відмічає, що хоча рішення у даній справі (про відмову в задоволенні позову) прийнято на користь відповідача, однак абсолютна більшість правової позиції відповідача у цій справі була відхилена судом та/або не мала впливу на вирішення спору на користь відповідача в межах тих позовних вимог, які були заявлені у даній справі.

Отже, із заявленого відповідачем обсягу правової допомоги в розмірі 28,6 годин, що відповідає заявленим відповідачем витратам на правову допомогу адвоката в сумі 30000,00 грн, для цілей відшкодування за рахунок протилежної сторони не підлягають врахуванню з точки зору критерію реальності та неминучості витрат:

- 6 годин із позиції №2 опису наданих послуг та

- 4 години із позицій №9, №10, №12, №13, №15, №16 та №17 опису наданих послуг,

і таким чином із розрахованого сукупного обсягу правової допомоги в розмірі 18,6 годин (28,6 годин-6 годин -4 годин = 18,6) для цілей відшкодування за рахунок протилежної сторони підлягає обчисленню 1/3 вказаного обсягу (враховуючи, що приблизно 2/3 обсягу правової позиції відповідача у спорі була відхилена судом та/або не мала впливу на рішення суду про відмову в позові, про зазначено вище), а саме: 30000 х 18,6 х 1/3 : 28,6=6503,50 грн.

Також підлягають врахуванню заявлені та документально підтверджені відповідачем витрати на правову допомогу в розмірі 2021,12 грн щодо компенсації витрат адвоката у зв`язку з отриманням витягів з державного земельного кадастру щодо спірних земельних ділянок, оскільки вказані витяги з державного земельного кадастру мали значення для встановлення обставин у спорі та не були надані іншими учасниками справи, в т.ч. прокурором.

На підставі наведеного, а також виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Заміське дозвілля» про стягнення 32021,12 грн судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/891/22 підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 8524,62 грн (6503,50 + 2021,12 = 8524,62), що є обґрунтованим розміром таких витрат.

Доводи відповідача на те, що прокуратура не скористалась правом на клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд відхиляє, оскільки із клопотання прокуратури вбачається, що прокуратура заперечує щодо задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись в тому числі на їх неспівмірність, завищений розмір тощо. Той факт, що в поданому клопотанні прокуратура просить не зменшити до певної суми судові витрати, а повністю відмовити в їх стягненні, вказує на те, що прокуратура повністю не згодна з заявленим відповідачем розміром витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи прокурора про необхідність повної відмови відповідачу у розподілі витрат на професійну правничу допомогу судом також відхиляються, оскільки очевидним є те, що відповідач отримував професійну правничу допомогу у цій справі №911/891/22 та поніс відповідні витрати у зв`язку з цим, однак суд при цьому відмічає, що не всі заявлені відповідачем витрати були неминучими для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони, про що суд зазначив вище.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу шляхом стягнення з прокуратури на користь відповідача документально підтверджених та обґрунтованих витрат в розмірі 8524,62 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 7, 11, 13-16, 73-80, 123, 124, 126, 129, 221, 233, 236-238, 240-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Заміське дозвілля» про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат шляхом стягнення 32021,12 грн витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/891/22 (вх.суду №3403/23 від 21.02.2023) задовольнити частково.

2. Стягнути з Київської обласної прокуратури (01601, м.Київ, бул. Л.Українки 27/2, ідентифікаційний код 02909996) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Заміське дозвілля» (03055, м. Київ, вул. Ванди Василевської, 7, ідентифікаційний код 34695054) 8524 (вісім тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 62 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 05.06.2023.

Суддя О.О. Третьякова