ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"06" червня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2544/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

розглянувши заяву позивача товариства з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет про забезпечення позову /вх. № 2-772/23 від 02.06.2023 року/ у справі № 916/2544/22

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет (01054, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд.26, оф.402, , електронна адреса: )

до відповідача: фізичної особи-підприємця Ранценса Сергія Віталійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство Каміон (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, буд. 14-А, оф. 611 код ЄДРПОУ- 34376429)

про усунення перешкод у користуванні майном

та за зустрічним позовом: фізичної особи-підприємця Ранценса Сергія Віталійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет (01054, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд.26, оф.402, , електронна адреса: )

про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Одеської області /суддя Рога Н.В./ розглядається справа № 916/2544/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет до фізичної особи-підприємця Ранценса Сергія Віталійовича про усунення перешкод у користуванні майном, а саме: обладнанням для промислового приготування або виробництва харчових продуктів: екструзійної машини для виготовлення сухих сніданків, пластівців, кукурудзяних паличок, арт SLG85-A, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет, шляхом витребування його з незаконного володіння Фізичної особи-підприємця Ранценса Сергія Віталійовича; та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Ранценса Сергія Віталійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет надати Фізичній особі-підприємцю Ранценсу Сергію Віталійовичу письмові інструкції щодо точного місця розвантаження та гарантувати оплату перевезення виконаного за маршрутом Румунія-Україна, шляхом банківської гарантії на суму 116 850 грн після передачі вантажу у розпорядження вантажоодержувача - Товариства з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет збитків у розмірі 419 281 грн.

Справа № 916/2544/22 перебуває на стадії судового розгляду по суті, оскільки ухвалою суду від 27.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі №916/2544/22.

02.06.2023 року на адресу суду надійшла заява позивача за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет про забезпечення позову /вх. № 2-772/23/ у справі № 916/2544/22, в якій позивач просить передати обладнання для промислового приготування або виробництва харчових продуктів: екструзійна машина для виготовлення сухих сніданків, пластівців, кукурудзяних паличок, арт SLG85-A, що належить на праві власності ТОВ Завод готових сніданків Аеро-зет, на відповідальне зберігання позивача за рахунок позивача, до розгляду справи по суті.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що у позивача немає відомостей про те, що обладнання зберігається у належному стані. Обладнання складається з екструдера та шафи керування, яка містить електронний механізм управління (процесори, плати). Дане обладнання має зберігатися у приміщенні з дотриманням ряду вимог щодо його зберігання. Так, приміщення, у якому зберігається обладнання, має бути захищеним від пилу та від потрапляння вологи, температура у такому приміщенні не може перевищувати 25 градусів. При цьому, вартість системи управління складає більше половини вартості обладнання. Позивач зауважує, що китайський виробник не здійснює ремонт такого роду обладнання в Україні, а отже при його виведенні з ладу доведеться пересилати на ремонт в Китай. Вартість такого пересилання коштуватиме десятки тисяч доларів. У зв`язку з таким, позивач наголошує на необхідності вжиття заходів забезпечення позову у вигляді передання обладнання, що належить на праві власності ТОВ Завод готових сніданків Аеро-зет, на відповідальне зберігання позивача за його рахунок.

Розпорядженням керівника апарату суду № 68 від 02.06.2023 року заяву про забезпечення позову /вх. № 2-772/23/ у справі № 916/2544/22 призначено повторний автоматичний розподіл заяви у зв`язку із перебуванням судді Рога Н.В. з 22.05.2023 року по 27.06.2023 року у відпустці.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.06.2023 року для розгляду заяви /вх. № 2-772/23/ призначено суддю Петренко Н.Д.

За приписами частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заході до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову. (Такі висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 905/491/19).

Положеннями статті 136 ГПК України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Так, згідно зі статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України, cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

При цьому, судом має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав та захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача покладається саме на заявника.

Судом встановлено, що предметом первісного позову є усунення перешкод у користуванні майном, а саме: обладнанням для промислового приготування або виробництва харчових продуктів: екструзійної машини для виготовлення сухих сніданків, пластівців, кукурудзяних паличок, арт SLG85-A, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет, шляхом витребування його з незаконного володіння Фізичної особи-підприємця Ранценса Сергія Віталійовича.

Згідно з контракту на постачання обладнання Договору купівлі-продажу від 26.05.2021 року право власності на обладнанням для промислового приготування або виробництва харчових продуктів: екструзійної машини для виготовлення сухих сніданків, пластівців, кукурудзяних паличок, арт SLG85-A належить ТОВ «ЗГС «Аеро-Зет».

З листа ФОП Ранценс С.В. від 07.06.2022 № 07, який був направлений на адресу ТОВ "ЗГС "Аеро-зет" вбачається, що підприємцем прийнято міри по збереженню вантажівки та вантажу згідно з CMR № 069009 від 25.05.2022, які знаходяться на охоронюваній стоянці в м. Ізмаїл, вул. Аеродромна, 10.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону про виконавче провадження майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Таким чином, Законом про виконавче провадження надано право виконавцю обирати кому передавати на зберігання майно, на яке накладено арешт, - боржнику або іншій особі. Єдиний випадок передачі майна, на яке накладено арешт, боржнику на зберігання, - це виконання рішення про забезпечення позову.

Аналогічні за змістом приписи містяться в пункті 12 та абзаці другому пункту 13 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, згідно із якими якщо опис і арешт майна (коштів) здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання. Якщо описане майно передано на зберігання не боржникові чи його представнику, а іншій особі, то постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в чотирьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, а інші - вручаються зберігачеві майна та сторонам виконавчого провадження під підпис.

Разом із тим, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.09.2022 року /суддя Шаратов Ю.А./ по справі № 916/2356/22 (916/2544/22) накладено арешт на обладнання для промислового приготування або виробництва харчових продуктів: екструзійна машина для виготовлення сухих сніданків, пластівців, кукурудзяних паличок, арт SLG85-A, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет».

Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, господарський суд зазначає, що вжитих в рамках даної справи заходів забезпечення позову у вигляді арешту на обладнання є достатньо задля збереження спірного майна. Суд зазначає, що заявником не надано жодних доказів на підтвердження доводів, викладених у заяві, зокрема щодо особливих умов зберігання обладнання чи завдання майну шкоди. Заявником також необґрунтовано, що у випадку невжитття відповідних заходів, позивач не зможе захистити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду. У зв`язку із чим, суд не вбачає у даній справі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 6 ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З урахуванням вказаного, проаналізувавши встановлені обставини, господарський суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача товариства з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет про забезпечення позову /вх. № 2-772/23 від 02.06.2023 року/ у справі № 916/2544/22.

Керуючись ст. ст. 136, 137, ч. 8 ст. 140, 141, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача товариства з обмеженою відповідальністю Завод готових сніданків Аеро-зет про забезпечення позову /вх. № 2-772/23 від 02.06.2023 року/ у справі № 916/2544/22 відмовити.

Ухвала складена та підписана 06.06.2023 року.

Ухвала набрала законної сили 06.06.2023 року та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 254, 255 ГПК України.

Суддя Н.Д. Петренко