ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 р. Справа № 904/4209/22

м.Дніпро

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді: Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання : Зелецький Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2023р. у справі № 904/4209/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизельсервіс"

до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

про стягнення 627 645 грн. 10 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2023р. у справі №904/4209/22 (суддя Манько Г.В.) стягнуто з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизельсервіс" витрати на правничу допомогу у розмірі 35 000 грн.

Додаткове рішення мотивоване тим, що товариством доведено надання адвокатом послуг на суму 35000грн.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення змінити, зменшивши розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу до 10000,00грн.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- товариство у відзиві на позов заперечувало проти стягнення з нього судових витрат у розмірі 70000грн, заявлених позивачем при зверненні з позовом, посилаючись на їх неспівмірність зі складністю справи, ціною позову та враховуючи часткове визнання відповідачем позову, а також з огляду на те, що позивачем не було направлено йому доказів, на підтвердження понесення таких витрат;

- суд першої інстанції не надавши можливості відповідачу подати заперечення проти вимог позивача щодо розміру його витрат на допомогу адвоката, прийняв оскаржуване судове рішення, чим припустився порушення принципу верховенства права, складовими частинами якого є принцип рівності та змагальності сторін;

- предмет спору у даній справі не викликає будь-яких складнощів, судова практика є сталою та не потребує детального вивчення та аналізу; обсяг доказів по справі, який підлягав вивченню та аналізу адвокатом є незначним та не потребував додаткових зусиль для досвідченого адвоката, розрахунок сум здійснено за допомогою програмного забезпечення, а правове обґрунтування позовних вимог це цитування відповідних норм законодавства;

- заявником не обґрунтовано витрачений на надання правової допомоги час (12 годин) і адвокатом штучно завищено як кількість витраченого ним робочого часу, так і вартість наданих послуг;

- представник позивача Шуліга А.В. був присутнім у судових засіданнях лише двічі, при цьому ці засідання тривали до 30 хвилин, крім того підготовка адвоката до судових засідань та відрядження не пов"язані із судовим розглядом справи;

- для суду не є обов"язковими зобов"язання, що склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема в частині оплати "гонорару успіху" та у цьому випадку, розмір гонорару не відповідає принципам пропорційності до предмету спору та справедливості;

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити , у тому числі, з фінансового стану обох сторін, між тим, відповідачу внаслідок військової агресії російської федерації завдано великих збитків.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

02.06.2023р. на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач посилається на те, що в силу приписів ст.244 ГПК України під час розгляду заяви про винесення додаткового рішення суд може викликати сторін лише у разі необхідності. Позивач був ознайомлений з текстом заяви, але будь-яких заперечень не надав. ТОВ"Дизельсервіс" вважає безпідставними посилання відповідача на незначну складність справи та неспівмірність заявленої суми витрат на правову допомогу адвоката. Доводи скаржника про те, що адвокат не приймав участь у досудовому врегулюванні спірного питання є хибним, оскільки адвокат здійснив аналіз усіх наданих клієнтом документів, який зайняв 6 годин його робочого часу. При цьому товариство зазначає, що до будь-якого судового засідання чи іншої процесуальної дії потрібен час для підготовки - планування правової позиції, аргументування рішень, тому посилання відповідача на недоречність підготовки до судових засідань є повністю необ"єктивною. Також позивач зазначає, що адвокат Шуліга В.А. знаходиться у м.Кривому Розі, а суд у м.Дніпрі, тому, враховуючи терміни автомобільних поїздок, ним було витрачено більше ніж зазначено у розрахунку часу, тому час на відрядження було занижено представником позивача, а не завищено як зазначає відповідач. Щодо гонорару успіху, то відповідач не був стороною договору про надання правової допомоги між позивачем та його адвокатом, а тому втручатися у відносини останніх він не має права. Крім того, у відзиві позивачем заявлено про понесення ним додаткових витрат у сумі 15000грн, які виникли у зв"язку з відрядженням у м.Дніпро в рамках розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення у даній справі і підготовкою відзиву на апеляційну скаргу та які він просить стягнути з відповідача.

Одночасно, позивач розгляд апеляційної скарги просив здійснити за відсутності його представника.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2023р. для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Вечірко І.О., судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.05.2023р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/4209/22; вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги та передбачених главою 1 розділу IV ГПК України, відкладено до надходження матеріалів справи.

05.05.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено її до розгляду у судовому зсіданні на 29.05.2023р..

Представник позивача у судове засідання не з"явився, про час та місце засідання позивач повідомлений належним чином.

29.05.2023р. на електронну адресу апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв"язку з хворобою його представника.

Вказане клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на те, що обставини, викладені у ньому є недоведеними, оскільки товариством документально не підтверджені.

При цьому відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У разі нез`явлення в засідання суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У даному випадку, при зверненні з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду позивачем не доведені обставини щодо неможливості розгляду справи за відсутності його представника.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.05.2023р. надав пояснення у справі.

У судовому засіданні 29.05.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДИЗЕЛЬСЕРВІС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" 492 000 грн. основного боргу, 36 156 грн. 88 коп. інфляційних втрат, 99 488 грн. 22 коп. пені та судових витрат у справі.

Одночасно у позові було зазначено, що орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу складуть для позивача 70000грн.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти покладення на нього витрат на правничу допомогу у повному обсязі з огляду на їх неспівмірність з ціною позову.

Рішенням суду у справі від 14.03.2023р. позов задоволено частково. Стягнуто з акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дизельсервіс" 295200 грн. заборгованості, 36156 грн. 88 коп. інфляційних втрат, 4974 грн. 41 коп. пені, 9414 грн. 68 коп. судового збору. Закрито провадження у справі в частині стягнення заборгованості у сумі 196800 грн. В решті позову відмовлено.

Також, матеріали справи свідчать про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Дизельсервіс" та адвокатом Шуліга Володимиром Анатолійовичем укладено договір про надання правової допомоги від 01.11.2022р., згідно з п.1.1 якого предметом цього договору є представництво інтересів товариства по взаємовідносинам з АТ"НЗФ" у тому числі, але не виключно: надання консультацій, роз"яснень та юридичних висновків; ведення переговорів; проведення претензійної роботи; проведення позовної роботи (підготовка позовної заяви, представництво інтересів в Господарському суді Дніпропетровської області, підготовка заяв, клопотань, додаткових пояснень та інших документів судового характеру у т.ч, але не виключно в рамках стягнення з АТ"НЗФ" сум заборгованості за договором поставки №2103725 від 22.07.2021р. та всіх інших пов"язаних з цим питань.

Відповідно до п.п.4.1, 4.2 адвокат виконує умови цього договору за винагороду, яка сплачується товариством на умовах та у строки, які встановлені п.4.2 цього договору. Ціна договору складає суму вартості послуг, наданих в рамках виконання договору та визначена у відповідному акті приймання-передачі наданих послуг. Оплата здійснюється товариством після отримання рахунку.

14.03.2023р. ТОВ "Дизельсервіс" та адвокатом Шуліга Володимиром Анатолійовичем підписано розрахунок використаного часу, гонорару та поточних витрат до договору про надання правової допомоги від 01.11.2022р. та акт №1 приймання-передачі наданих послуг до цього договору, вартісь наданих послуг за яким склала - 35 000 грн.

Також адвокатом Шуліга В.А. виставлено рахунок ТОВ"Дизельсервіс" на суму 35000грн.

20.03.2023р. позивач звернувся до місцевого господарського суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката у сумі 35 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що позивачем були отримані послуги правової допомоги адвоката, що є судовими витратами, які відповідно зі ст.126 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

До заяви додані копії: договору про надання правової допомоги від 01.11.2022р., акту наданих послуг від 14.03.2023р., розрахунку використаного часу, гонорару та поточних витрат станом на 14.03.2023р., рахунку на оплату гонорару за договором про надання правової допомоги.

За результатами розгляду заяви позивача прийнято оскаржуване додаткове рішення.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Ст.123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст.126 Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 8 ст.129 Кодексу розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначенні розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У даному випадку, суд першої інстанції приймаючи оскаржуване додаткове рішення взагалі не досліджував обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зазначений в тому числі в акті приймання-передачі послуг, складність виготовлених документів, співмірність розміру витрат витраченому адвокатом часу, ціні позову.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог у справі є стягнення заборгованості за договором поставки, інфляційних втрат та пені.

Даний спір для кваліфікованого адвоката є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору поставки. У спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту поставки товару, судова практика є сталою, справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.

Відповідач у даній справі не заперечував поставку та заборгованість перед позивачем, частково оплатив борг та фактично лише не погоджувався з частиною боргу та розміром пені, нарахованої позивачем.

Слід враховувати, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, тому великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню спірні правовідносини не передбачають.

Крім того, згідно з п.1 розділу "Вид послуги" Розрахунку використаного часу, гонорару та поточних витрат та акту приймання-передачі наданих послуг до договору від 14.03.2023р. адвокат надав клієнту послуги, зокрема, з проведення переговорів щодо досудового врегулювання спору та пошуку судової практики, між тим докази проведення адвокатом таких переговорів заявником не надано, як і не надано доказів застосування ним судової практики.

При цьому слід враховувати, що послуги з надання консультацій та аналіз документів не належать до окремих процесуальних дій та повинні входити у вартість послуги з підготовки позовної заяви.

Також, відповідно до цього розрахунку, вартість послуг за надання консультацій, аналізу документів, а також підготовку позову та відповіді на відзив склала у загальній сумі 18000,00грн, що є неспівмірним з наданими адвокатом послугами, оскільки позовна заява є типовою, а розрахунки заявлених до стягнення сум не є складними і не потребували значного часу. Відповідь на відзив, яка складається з 3 сторінок містить лише погодження позивача з закриттям провадження у справі у зв"язку з частковим виконанням відповідачем зобов"язання за договором та заперечення проти зменшення розміру пені.

Отже, за переконанням суду, розумною та співмірною, у даному випадку, є вартість таких послуг у розмірі 9000,00грн.

Стосовно стягнення 4000грн за підготовку клопотань, то у матеріалах справи міститься одне клопотання, складене представником позивача (написане від руки) про долучення платіжного доручення від 07.02.2023р. про оплату відповідачем частини боргу. Між тим, позивач не був позбавлений можливості подати вказаний доказ разом з поданням до суду відповіді на відзив. Інші клопотання, заяви, пояснення складені представником позивача в матеріалах справи відсутні. Отже, у такому випадку, відсутні підстави для стягнення вказаної суми з відповідача.

Щодо участі у судових засідання колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач просив стягнути за надання цієї послуги 10000,00грн., зазначивши при цьому про те, що на таку послугу ним витрачено 10 годин робочого часу, однак колегія суддів вважає визначену позивачем суму вартості такої допомоги надмірно великою та неспівмірною з наданою послугою.

Згідно з матеріалами справи, представник позивача адвокат Шуліга В.А. приймав участь у 2 судових засіданнях 24.01.2023 та 14.03.2023, які відбулися у м.Дніпро та тривали не більше 30 хв.

При цьому слід зазначити, що заявником не надано суду доказів понесення витрат, пов"язаних з відрядженням представника ТОВ"Дизельсервіс" та доказів в обґрунтування кількості часу, витраченого на цю послугу.

Таким чином, з урахуванням поданих доказів та судової практики за участь представника позивача у цих засіданнях відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає у сумі 3000,00грн., із розрахунку 1500,00грн за участь у кожному судовому засіданні.

Щодо стягнення з позивача 3000,00грн. у зв"язку з виграшем справи в господарському суді колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", про який йдеться у даному випадку, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат не є обов`язковими для суду. Вирішуючи таке питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 .

Крім того, у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху" та в якому указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З огляду на викладене, витрати на правову допомогу у сумі 35000грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг. Заявлені витрати не відповідають критерію реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їх розміру у розумінні приписів частини третьої статті 141 ЦПК України, при цьому їх стягнення з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про задоволення заяви позивача у повному обсязі та стягнув з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 35000,00грн.

Отже, з урахуванням положень наведених норм, наявних у матеріалах справи доказів, обставин, викладених в заяві позивача про ухвалення додаткового рішення, а також наданих заявником документів в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ТОВ"Дизельсервіс" та стягнення з АТ"Накопольський завод феросплавів" витрат на правничу допомогу у сумі 12000,00грн.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами 3, 4 цієї статті Кодексу додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У ст.196 ГПК України визначено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою; суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

У даній справі, рішення господарського суду від 14.03.2023р. прийнято в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. У зв`язку з чим, з огляду на імперативні приписи частини 3 статті 244 ГПК України, додаткове рішення мало бути прийнято судом у такому ж порядку - в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Однак, приймаючи додаткове рішення від 03.04.2023р. місцевий господарський суд, у порушення наведених норм процесуального права, розглянув заяву позивача про розподіл судових витрат без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання. З матеріалів справи взагалі не вбачається прийняття судом заяви позивача про ухвалення додаткового рішення до розгляду. Такі порушення, допущені місцевим господарським судом при ухваленні додаткового рішення, позбавили відповідача права надати заперечення щодо доводів, викладених у заяві позивача.

При цьому апеляційний господарський суд зазначає, що з огляду на порядок прийняття рішення Господарським судом Дніпропетровської області, повідомлення судом учасників справи про час і місце судового засідання з розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення було обов`язковим. Натомість виклик учасників справи у судове засідання дійсно є правом суду, реалізація якого залежить від конкретних обставин справи.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов"язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов"язковим), якщо учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи те, що додаткове рішення судом першої інстанції прийнято з порушенням положень статей 120, 244 ГПК України, внаслідок чого учасників справи було позбавлено права на участь у судовому засіданні при вирішенні питання стосовно розподілу судових витрат та ухвалення додаткового рішення, це судове рішення відповідно до п.3 ч.3 ст.277 ГПК України підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" - задовольнити частково.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2023р. у справі № 904/4209/22 скасувати.

Прийняти нове додаткове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизельсервіс" задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ідентифікаційний код 00186520) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дизельсервіс" (01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 2, ідентифікаційний код 30734801) витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. Видати наказ.

Видачу наказу, з урахуванням відповідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 05.06.2023р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд