РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.06.2023Справа № 910/2352/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Атум Енерджі», м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"», м. Київ

про стягнення 62 779,70 грн,

Представники сторін:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача: Тищенко А.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Атум Енерджі» (далі - ТзОВ «Атум Енерджі»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"» (далі - ПрАТ «НЕК "Укренерго"»/відповідач) про стягнення 62 779,70 грн, у тому числі: 40 848,00 грн - основного боргу, 3 104,09 грн - 3% річних та 18 827,61 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки №08-078899-20 від 17.04.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.02.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.03.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ПрАТ «НЕК "Укренерго"» просить суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Крім того, у поданому відзиві на позовну заяву ПрАТ «НЕК "Укренерго"» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що у відповідності до п. 3.3. договору відповідач здійснює оплату після реєстрації позивачем податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Проте, ТзОВ «Атум Енерджі» податкову накладну не зареєструвало, внаслідок чого у відповідача не виникло зобов`язання з оплати.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.03.2023 у задоволенні клопотання ПрАТ «НЕК "Укренерго"» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовив, при цьому, постановив здійснювати розгляд справи №910/2352/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідно призначив судове засідання на 03.04.2023.

21.03.2023 та 28.03.2023 до канцелярії суду від позивача та відповідача надійшли клопотання про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних засобів зв`язку.

03.04.2023 у судове засідання представники сторін не з`явилися, у тому числі в режимі відеоконференції, внаслідок чого суд оголосив перерву в судовому засіданні до 01.05.2023.

14.04.2023 до канцелярії суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

01.05.2023 у судове засідання представник позивача вдруге не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

01.05.2023 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 05.06.2023.

05.06.2023 представник ТзОВ «Атум Енерджі» у судове засідання втретє не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник ПрАТ «НЕК "Укренерго"» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.04.2020 між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія "Укренерго"» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Атум Енерджі» (далі - продавець) укладено договір поставки № 08-078899-20, відповідно до якого постачальник зобов`язався у порядку та строки згідно з договором поставити та передати у власність покупцю товар у кількості, за переліком (номенклатурою), з характеристиками (якістю), за ціною згідно з додатком 2 до договору (специфікація), з іншими умовами договору, а покупець зобов`язується здійснити оплату належно поставленого товару на умовах договору.

Ціна договору відповідно до специфікації становить 34 040,00 грн, крім того ПДВ 6 808,00 грн, разом з ПДВ 40 848,00 грн (п. 2.4. договору).

В п. 3.3. договору сторони погодили, що оплата здійснюється покупцем протягом 25 (двадцяти п`яти) банківських днів з дати підписання ним акту приймання-передачі товару та за наданим постачальником рахунком-фактурою. При цьому, покупець здійснює оплату за поставлений товар в порядку, визначеному договором, та з урахуванням, що така оплата здійснюється після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

В п. 7.7. договору сторони погодили, що покупець не несе відповідальності за затримку оплати у випадку наявності порушення зобов`язання зі сторони постачальника.

Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє по 31.12.2020 а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання (по кожній одиниці товару) (п. 10.1. договору).

Так, на виконання умов цього договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 40 848,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковою накладною № 91 від 16.06.2020 та актом приймання-передачі від 17.06.2020.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за поставлений товар не розрахувався, що стало підставою для звернення ТзОВ «Атум Енерджі» до суду з цим позовом про стягнення заборгованості в сумі 40 848,00 грн, а також 3% річних у розмірі 3 104,09 грн та інфляційних втрат в сумі 18 827,61 грн.

Разом із тим, заперечуючи проти задоволення позову, ПрАТ «НЕК "Укренерго"» зазначає, що оскільки позивачем в порушення вимог п. 3.3. та п. 5.3.2.5. договору не зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно у відповідача не виникло обов`язку з оплати за поставлений товар.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 509 ЦК України)

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір, з огляду на встановлений ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом вище встановлено, що 17.04.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №08-078899-20, відповідно до якого позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 40 848,00 грн, в тому числі ПДВ у розмірі 6 808,00 грн.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, в п. 3.3. договору сторони погодили, що оплата здійснюється покупцем протягом 25 (двадцяти п`яти) банківських днів з дати підписання ним акту приймання-передачі товару та за наданим постачальником рахунком-фактурою. При цьому, покупець здійснює оплату за поставлений товар в порядку, визначеному договором, та з урахуванням, що така оплата здійснюється після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Отже, з урахуванням погодженого сторонами у п. 3.3. договору порядку розрахунків, зобов`язання відповідача щодо оплати за поставлений товар виникає протягом 25 (двадцяти п`яти) банківських днів з дати підписання покупцем акту приймання-передачі товару та за наданим позивачем рахунком-фактурою, а також за умови реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Поряд із цим варто зауважити, що правомірність будь-якого правочину презюмується: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України), а в силу статті 629 цього кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, уклавши договір, сторони погодилися з передбаченими у ньому умовами щодо строків розрахунку за поставлений товар, і кожна зі сторін цього договору беззаперечно взяла на себе певні обов`язки, які відображені в його умовах.

Таким чином, строк виконання грошового зобов`язання відповідача передбачений у п. 3.3. договору, яким визначено умову, за якою у відповідача виникає обов`язок здійснити остаточний розрахунок з позивачем, а саме реєстрація податкової накладної в ЄРПН.

Разом із тим, оскільки в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем обов`язку з реєстрації податкової накладної, зокрема, вчинення дій щодо складення податкової накладної за фактом постачання товару згідно з видатковою накладною № 91 від 16.06.2020 та направлення цієї податкової накладної на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних, суд погоджується із доводами відповідача, що строк виконання обов`язку з оплати за поставлений товар не настав.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не надано суду пояснень щодо підстав нереєстрації податкової накладної за фактом поставки товару.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги ТзОВ «Атум Енерджі» про стягнення з ПрАТ «НЕК "Укренерго"» заборгованості в сумі 40 848,00 грн, що має наслідком відмову у задоволенні цієї вимоги, відповідно не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Атум Енерджі» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 09.06.2023.

Суддя В.В. Бондарчук