СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

07 червня 2023 року м. Харків Справа №905/434/23

Східний апеляційний господарський суд у складі судді:

суддя Гетьман Р.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№1071Д від 05.06.2023) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 (м. Харків, суддя Харакоз К.С.) у справі №905/434/23,

за заявою ОСОБА_1 , м. Макіївка, Донецька область,

про неплатоспроможність ОСОБА_1 , м. Макіївка, Донецька область,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2023 через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до Господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи.

Ухвалою суду від 26.04.2023 заяву ОСОБА_1 від 21.04.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи залишено без руху. Зобов`язано ОСОБА_1 у строк, який не перевищує десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, усунути недоліки заяви.

У даній ухвалі було роз`яснено які саме дії заявнику необхідно вчинити для усунення недоліків заяви та було зазначено про необхідність надати:

- докази авансування винагороди керуючому реструктуризацією у передбаченому чинним законодавством розмірі;

- письмово викладені відомості про розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами, окремо зазначивши розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті боржником;

- письмові пояснення щодо включення до списку кредиторів АТ «Універсал Банк», поточна заборгованість перед якими складає 0 грн. за даними наданого боржником конкретизованого списку кредиторів;

- докази на підтвердження підстав виникнення зобов`язань перед всіма кредиторами, яких зазначено у списку кредиторів;

- інформацію (довідки) про всі наявні рахунки боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

- докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань (банківські виписки, довідки із фінансових установ із зазначенням останнього здійсненого боржником платежу, претензії відповідних осіб тощо);

- постанову(и) у виконавчому(их) провадженні(ях) про відсутність у ОСОБА_1 майна, на яке може бути звернено стягнення (у разі наявності) або відомості з Автоматизованої системи виконавчого провадження про відсутність такої постанов(и).

Також, вищевказаною ухвалою суду заявнику роз`яснено, що у випадку невиконання вимог суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

09.05.2023 через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до Господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , м.Макіївка, Донецька область б/н від 09.05.2023 про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 повернуто заяву ОСОБА_1 , м.Макіївка, Донецька область від 21.04.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи.

ОСОБА_1 з ухвалою суду не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить звільнити від сплати судового збору за подання апеляційної скарги; прийняти апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 (підписано ЕЦП 26.05.2023) у справі №905/434/23 до провадження; відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 (підписано ЕЦП 26.05.2023) у справі №905/434/23; задовольнити апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 (підписано ЕЦП 26.05.2023) у справі №905/434/23; ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 (підписано ЕЦП 26.05.2023) у справі №905/434/23 скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду; розгляд апеляційної скарги здійснювати за його відсутності.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги скаржник посилається на введення воєнного стану в Україні та звернення до суду з заявою про його неплатоспроможність, що завідомо свідчить про відсутність достатніх грошових коштів у останнього.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

По-перше, статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції на день подання скарги, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», встановлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2023 у розмірі 2684,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №916/228/22 прийшла до висновку, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір». При цьому надані Державною судовою адміністрацією України в листі від 29.10.2021 №10-19326/21 та Вищою радою правосуддя в листі від 30.11.2021 №28581/0/9-21 роз`яснення щодо того, що вказана норма (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір») не набрала чинності у порядку, встановленому Законом, не змінюють установленого порядку та умов набрання чинності нормативно-правовим актом.

У даному випадку апеляційна скарга подана через систему «Електронний суд», а тому при зверненні до суду з цією апеляційною скаргою судовий збір мав бути сплачений у розмірі 2147,20 грн (2684,00*0,8). Однак апелянт доказів відповідного до суду не надав.

Натомість, скаржником заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яке мотивоване тим, що заявник звернувся до суду з заявою про його неплатоспроможність, що завідомо свідчить про відсутність достатніх грошових коштів у останнього. Відповідні документи, в тому числі, і щодо доходів заявника додавалися разом з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та безпосередньо підтверджують обставини тяжкого матеріального стану. Крім того, Указом Президента України №64/2022 введено в Україні воєнний стан, що створює обмеженість в сплаті судового збору. Скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік умов, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Так, відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати з підстав викладених вище. Цей перелік умов є вичерпним.

Варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18.

Отже, єдиною підставою за якою суд має право (однак не зобов`язаний) відстрочити чи розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати є врахування судом майнового стану заявника (позивача).

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Натомість, визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від поданих доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 липня 2018 року у справі №686/114/16-ц, положення Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи; у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Kniat v. Poland», заява №71731/01; п. 63- 64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland», заява №73547/01).

Тобто, підтвердження рівня майнового стану сторони має бути повним та всестороннім, для чого особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна обґрунтувати та підтвердити свої доводи відповідними доказами, які б відображали усі аспекти майнової неспроможності сплатити передбачений законом розмір судового збору.

Скаржником на підтвердження факту неспроможності сплати судового збору до свого клопотання додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді за I квартал 2020 - I квартал 2023 від 29.03.2023 та Довідку Пенсійного фонду України форма ОК-7 про відсутність індивідуальних відомостей про особу від 29.03.2023.

Також апелянт зазначає, що документи, додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, теж підтверджують відсутність грошових коштів для сплати судового збору.

Проте суд зауважує, що надані скаржником відомості не можуть в повній мірі свідчити про те, що апелянт не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб зокрема для сплати судового збору.

Самі по собі звернення особи із заявою про неплатоспроможність та введення воєнного стану на території України не можуть бути підставами для звільнення особи від сплати судового збору.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» №28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено Господарським процесуальним кодексом України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд наголошує, що звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати с дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи, підтвердженим належними доказами.

Оскільки до поданого клопотання заявником не надано достатніх та повних доказів наявності інших підстав для його звільнення від сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», апелянт не відноситься до визначеного переліку осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, тому суд не вбачає правових підстав для задоволення поданого клопотання про звільнення апелянта від сплати судового збору, що, як наслідок, є недоліком апеляційної скарги та потребує усунення шляхом надання апелянтом суду доказів сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі 2147,20 грн.

По-друге, відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частинами 2,3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Судом встановлено, що оскаржувана ухвала суду прийнята 15.05.2023. Строк на апеляційне оскарження ухвали спливає 25.05.2023 (включно). З поданих суду матеріалів вбачається, що апеляційну скаргу направлено через систему «Електронний суд» до Східного апеляційного господарського суду 04.06.2023, тобто з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження.

Однак, апелянтом ні в тексті апеляційної скарги, ні окремою заявою не ставиться питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Натомість апелянтом в тексті апеляційної скарги зазначено, що ухвала датована 15.05.2023, підписана електронним цифровим підписом 26.05.2023, тобто визначений законодавством строк на апеляційне оскарження не пропущений. Суд зазначає, що вказані обставини не є підставою для висновку про дотримання строку на апеляційне оскарження, оскільки ухвала Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 не містить відомостей про дату підписання чи складання повного тексту, а тому строк на апеляційне оскарження спливає 25.05.2023.

Тобто апеляційна скарга подана з пропущенням встановленого процесуального строку, без клопотання про поновлення цього строку.

При цьому, суд зазначає, що обставини щодо отримання ухвали суду скаржником можуть бути покладені в основу клопотання про поновлення строків та обґрунтування поважності причин пропущення, встановленого законодавством строку для оскарження.

Згідно з ч.3 ст.260 Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення встановлених строків і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, відповідний недолік, також, підлягає усуненню шляхом надання суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з доказами поважності причин його пропуску.

Ураховуючи викладене, суддя-доповідач дійшов висновку, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних вище недоліків, а саме апелянт повинен надати докази сплати судового збору у розмірі 2147,20 грн та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з доказами поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№1071Д від 05.06.2023) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 у справі №905/434/23залишити без руху.

2.Встановити апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

3.Східним апеляційним господарським судом в умовах воєнного стану, зважаючи на утруднення реалізації учасниками справи прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України рекомендовано для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду .

Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/

4.Повідомити апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків.

5.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Р.А. Гетьман