ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3142/15
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Принцевської Н.М., Діброви Г.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, суддя І інстанції Д`яченко Т.Г., в м. Одесі

у справі №916/3142/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Прачко Анжеліни Вікторівни

за участю: приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича

про стягнення 376 196,40 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.04.2016 у справі №916/3142/15 позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк до фізичної особи-підприємця Прачко Анжеліни Вікторівни про стягнення 376196,40 грн задоволено; стягнуто з фізичної особи-підприємця Прачко Анжеліни Вікторівни на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк заборгованість за договором б/н від 01.10.2013 в розмірі 376196,40 грн, у тому числі: 168278,70 грн заборгованості за кредитом, 117909,72 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 9000,98 грн пені, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 7523,93 грн.

05.05.2016 судом було видано наказ про примусове виконання рішення.

09.03.2023 до Господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 надійшла скарга від 09.03.2023 вх.№ГСОО 2-310/23 на дії приватного виконавця у справі №916/3142/15, якому остання просить суд поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії приватного виконавця та прийняти скаргу до розгляду. Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича щодо відкриття виконавчого провадження № 70440786 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Одеської області від 05.05.2016 №916/3142/15. Визнати протиправними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича про відкриття виконавчого провадження №70440786 від 29.11.2022, постанову про арешт коштів боржника від 29.11.2022, постанову про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022 та всі інші постанови, прийняті в рамках виконавчого провадження №70440786. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича повернути стягувачу виконавчий документ - наказ господарського суду Одеської області від 05.05.2016 №916/3142/15 без виконання. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича повернути ОСОБА_1 транспортний засіб марки CHERY BEAT, 2012 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , арештований згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022 р. в рамках виконавчого провадження №70440786. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича зняти арешт з грошових коштів та повернути ОСОБА_1 кошти в сумі 3000 грн., стягнуті в рамках виконавчого провадження №70440786.

В обґрунтування поданої скарги скаржником було зазначено суду, що 01 грудня 2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала з невідомого номера в мессенджері Viber фото її автомобіля марки CHERY BEAT (2012 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який забирає евакуатор.

02.12.2022 р. скаржник звернувся до відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення. Відомості про що були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише через місяць після звернення на підставі постанови слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси.

Скаржником було зазначено суду, що за результатами розшукових заходів, здійснених під час досудового розслідування, було встановлено, що автомобіль описано та арештовано в рамках виконавчого провадження №70440786, відкритого 29.11.2022р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А.

За поясненнями скаржника, ОСОБА_1 була змушена звернутись до приватного виконавця Крецула В.А. з метою з`ясування всіх обставин та повернення авто. Натомість, поспілкуватись з ним їй не вдалось, помічником виконавця була підтверджена інформація про наявність виконавчого провадження №70440786 та роздруковано копію постанови про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022р. без будь-якого її належного оформлення, завірення і вручення.

Скаржником зазначалось суду, що з постанови від 01.12.2022р. їй стало відомо, що виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню за виконавчим провадженням № 70440786, значиться наказ Господарського суду Одеської області від 05.05.2016р. № 916/3142/15 про стягнення грошової суми у розмірі 376196,40 грн.

За посиланням скаржника, виконавцем, всупереч нормам Закону України Про виконавче провадження, було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2022 р. на примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 05.05.2016 р. № 916/3142/15.

Також скаржником було повідомлено суд, що на адресу ОСОБА_1 не надходили жодні матеріали виконавчого провадження №70440786, в тому числі постанова про його відкриття від 29.11.2022 р., постанова про арешт коштів від 29.11.2022 р. та постанова про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022р.

В обґрунтування вимог щодо поновлення строку подання скарги, було зазначено суду, що в порушення ч.1 ст.28 Закону України Про виконавче провадження на адресу скаржниці не надходили жодні матеріали виконавчого провадження № 70440786, в тому числі постанова про його відкриття від 29.11.2022 р., постанова про арешт коштів від 29.11.2022 р., постанова про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022р. Відтак, матеріали виконавчого провадження № 70440786 ОСОБА_1 належним чином не одержувала.

Про наявність виконавчого провадження № 70440786 дізналась за результатами розшукових заходів її автомобіля, здійснених під час досудового розслідування за заявою ОСОБА_1 до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/3142/15 відмовлено ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку на подання скарги на дії приватного виконавця; скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця у справі №916/3142/15 - залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що скаржником не повідомляється, коли саме ОСОБА_1 стало відомо, що автомобіль описано та арештовано в рамках виконавчого провадження №70440786, також не надається документальне підтвердження інформації, коли саме скаржник звертався до приватного виконавця та коли ним було отримано відповідну постанову в рамках виконавчого провадження №70440786.

Отже, з урахуванням зазначення відповідних відомостей скаржником, як підстав для поновлення строку на подання скарги до суду, у суду відсутні можливості задля перевірки наведених в клопотанні про поновлення строку на подання скарги обставин, які, за ґрунтуванням скаржника, підтверджували б поважність причин пропуску встановленого законом строку на оскарження дій/бездіяльності приватного виконавця.

За таких обставин, суд наразі не вбачає підстав для відновлення пропущеного строку на звернення зі скаргою щодо оскарження дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул Вадима Андрійовича.

20.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу скасувати, поновити останній строк на подання скарги на дії приватного виконавця та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що судом першої інстанції застосовано суто формальний підхід до ситуації, не враховано усі обставини, які вплинули на строки звернення до суду з даною скаргою та не залежали від волі скаржниці, в результаті чого порушується її право на оскарження незаконних дій приватного виконавця Крецула В.А. щодо відкриття виконавчого провадження №70440786.

На думку апелянта, оскаржуване виконавче провадження №70440786 було протиправно відкрито 29.11.2022 р. на підставі виконавчого документа від 05.05.2016 р., який не підлягає виконанню та мав бути повернений стягувачу в триденний строк відповідно до норм чинного законодавства про виконавче провадження. До того ж, в рамках виконавчого провадження № 70440786 винесено ряд постанов, які прийняті з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», без відома та участі скаржниці, з порушенням її прав та інтересів.

В порушення ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу скаржниці не надходили жодні матеріали виконавчого провадження №70440786, в тому числі постанова про його відкриття від 29.11.2022 р., постанова про арешт коштів від 29.11.2022 р., постанова про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022 р. Відтак, матеріали виконавчого провадження №70440786 ОСОБА_1 належним чином не одержувала.

Те, що виконавчим документом є саме наказ Господарського суду Одеської області від 05.05.2016 р.. трирічний термін пред?явлення до виконання якого вже давно минув, скаржниці стало відомо 10.02.2023 р. при ознайомленні з копією постанови про арешт майна боржника від 01.12.2022 р.. яку роздрукував і видав ОСОБА_1 помічник приватного виконавця Крецула В.А.

20.02.2023 р. представником ОСОБА_1 подано до Одеського окружного адміністративного суду позовну заяву до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула В.А. про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов?язання вчинити дії.

04.03.2023 р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв?язку отримала ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 р. про повернення позовної заяви разом з матеріалами без розгляду, в якій роз?яснено про можливість оскарження дій приватного виконавця Крецула В.А. щодо відкриття ВП №70440786 та прийняття в його рамках постанов до Господарського суду Одеської області (докази отримання судових матеріалів долучені до матеріалів даної скарги).

06.03.2023 р. отримані судові матеріали були передані представнику для підготовки відповідної скарги на дії приватного виконавця до Господарського суду Одеської області.

09.03.2023 р. скарга була подана до Господарського суду Одеської області, а 14.03.2023 р. судом винесено ухвалу про відмову ОСОБА_1 в поновленні строку на подання скарги на дії приватного виконавця та залишено її без розгляду.

Таким чином, скаржник вважає, що судом першої інстанції не враховано поважності та обгрунтованості усіх обставин та фактично своєю ухвалою від 14.03.2023 р. позбавлено скаржницю права на оскарження протиправних дій приватного виконавця та на захист її порушених прав і інтересів через такі його дії.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул Вадим Андрійович зазначає, що виконавче провадження №70440786 було відкрите 29.11.2022 на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2022 №20, поданої представником АТ КБ «ПриватБанк» Кубрак Д.А. .Зазначає, що даний судовий наказ вперше був поданий до виконання до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На його виконання було відкрито виконавче провадження №56079958 віл 02.04.2018. Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.11.2022 судовий наказ Господарського суду від 05.05.2016 року у справі №916/3142/15 був повернутий стягувачу. Відповідно до частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред?явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, виконавець зазначає, що строк на подачу виконавчого листа був перерваний, а отже судовий наказ Господарського суду від 05.05.2016 року у справі №916/3142/15 є таким, що підлягає виконанню в порядку, визначеному Законом Украйни «Про виконавче провадження».

Також приватний виконавець зазначає, що скаржниця була належним чином проінформована про відкриття виконавчого провадження № 70440786, більше того, вона була ознайомлена з постановою про відкриття виконавчого провадження 30.11.2022, про що сама письмово підтвердила шляхом власноруч проставлення дати та підпису на супровідному листі до постанови про відкриття провадження №70440786 від 29.11.2022, отже десятиденний строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження закінчився 12.12.2022.

Враховуючи вищенаведене, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул Вадим Андрійович просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14 березня 2023 року про залишення без розгляду скарги на дії приватного виконавця та залишити ухвалу Господарського суду Одеської області від 14 березня 2023 року в силі.

На підтвердження вищевикладених обставин приватним виконавцем додано до відзиву на апеляційну скаргу копію заяви про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2022 №30, копію судового наказу Господарського суду від 05.05.2016 року у справі №916/3142/15, копію постанови про відкриття виконавчого провадження №70440786 від 29.11.2022, копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 56079958 від 02.04.2018, копію постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 02.04.2018, ВП №56079958 та копію супровідного листа №24478 від 29.11.2022 про відкриття виконавчого провадження N°70440786.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що у даній справі оскаржується ухвала суду, зазначена в п. 9 ч. 1 ст. 255 ГПК України (про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк), то її перегляд за апеляційною скаргою має проводитись в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/3142/15; розгляд вказаної апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд зазначає, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/3142/15 розглядається поза межами строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення належного судового захисту.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/3142/15 є правомірною, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Господарського суду Одеської області від 15.04.2016 у справі №916/3142/15 позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк до фізичної особи-підприємця Прачко Анжеліни Вікторівни про стягнення 376196,40 грн задоволено; стягнуто з фізичної особи-підприємця Прачко Анжеліни Вікторівни на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк заборгованість за договором б/н від 01.10.2013 в розмірі 376196,40 грн, у тому числі: 168278,70 грн заборгованості за кредитом, 117909,72 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 9000,98 грн пені, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 7523,93 грн.

05.05.2016 судом було видано наказ про примусове виконання рішення.

09.03.2023 до Господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 надійшла скарга від 09.03.2023 вх.№ГСОО 2-310/23 на дії приватного виконавця у справі №916/3142/15, якому остання просить суд поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії приватного виконавця та прийняти скаргу до розгляду.

Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича щодо відкриття виконавчого провадження № 70440786 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Одеської області від 05.05.2016 №916/3142/15. Визнати протиправними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича про відкриття виконавчого провадження №70440786 від 29.11.2022, постанову про арешт коштів боржника від 29.11.2022, постанову про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022 та всі інші постанови, прийняті в рамках виконавчого провадження №70440786. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича повернути стягувачу виконавчий документ - наказ господарського суду Одеської області від 05.05.2016 №916/3142/15 без виконання. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича повернути ОСОБА_1 транспортний засіб марки CHERY BEAT, 2012 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , арештований згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022 р. в рамках виконавчого провадження №70440786. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича зняти арешт з грошових коштів та повернути ОСОБА_1 кошти в сумі 3000 грн., стягнуті в рамках виконавчого провадження №70440786.

В обґрунтування поданої скарги скаржником було зазначено суду, що 01 грудня 2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала з невідомого номера в мессенджері Viber фото її автомобіля марки CHERY BEAT (2012 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який забирає евакуатор.

02.12.2022 р. скаржник звернувся до відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення. Відомості про це були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише через місяць після звернення на підставі постанови слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси.

Скаржником було зазначено суду, що за результатами розшукових заходів, здійснених під час досудового розслідування, було встановлено, що автомобіль описано та арештовано в рамках виконавчого провадження №70440786, відкритого 29.11.2022р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А.

За поясненнями скаржника, ОСОБА_1 була змушена звернутись до приватного виконавця Крецула В.А. з метою з`ясування всіх обставин та повернення авто. Натомість, поспілкуватись з ним їй не вдалось, помічником виконавця була підтверджена інформація про наявність виконавчого провадження №70440786 та роздруковано копію постанови про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022р. без будь-якого її належного оформлення, завірення і вручення.

Скаржником зазначалось суду, що з постанови від 01.12.2022р. їй стало відомо, що виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню за виконавчим провадженням №70440786, значиться наказ Господарського суду Одеської області від 05.05.2016р. №916/3142/15 про стягнення грошової суми у розмірі 376196,40 грн.

За посиланням скаржника, виконавцем, всупереч нормам Закону України Про виконавче провадження, було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2022 р. на примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 05.05.2016 р. № 916/3142/15.

Також скаржником було повідомлено суд, що на адресу ОСОБА_1 не надходили жодні матеріали виконавчого провадження № 70440786, в тому числі постанова про його відкриття від 29.11.2022 р., постанова про арешт коштів від 29.11.2022 р. та постанова про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022р.

В обґрунтування вимог щодо поновлення строку подання скарги, було зазначено суду, що в порушення ч.1 ст.28 Закону України Про виконавче провадження на адресу скаржниці не надходили жодні матеріали виконавчого провадження № 70440786, в тому числі постанова про його відкриття від 29.11.2022 р., постанова про арешт коштів від 29.11.2022 р., постанова про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022р. Відтак, матеріали виконавчого провадження № 70440786 ОСОБА_1 належним чином не одержувала.

Про наявність виконавчого провадження №70440786 дізналась за результатами розшукових заходів її автомобіля, здійснених під час досудового розслідування за заявою ОСОБА_1 до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 119 ГПК України).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/3142/15 відмовлено ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку на подання скарги на дії приватного виконавця; скаргу ОСОБА_1 від 09.03.2023 вх.№ГСОО 2-310/23 на дії приватного виконавця у справі №916/3142/15 - залишено без розгляду, з чим не погодилася скаржник, що і стало підставою для звернення до апеляційного суду з відповідною апеляційною скаргою.

Як встановлено колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, предметом апеляційного перегляду у даній справі є наявність або відсутність підстав для залишення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича щодо відкриття виконавчого провадження № 70440786 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Одеської області від 05.05.2016 №916/3142/15 без розгляду Господарським судом Одеської області у справі №916/3142/15.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129 - 1 Конституції України).

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних і приватних виконавців.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 Закону України Про виконавче провадження однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, боржник вважається належним чином повідомленим, якщо документи виконавчого провадження надсилаються йому за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 зазначеного вище Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з цим, оскарження рішень, дій або бездіяльності державного або у визначених законом випадках приватного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення передбачено нормами як Закону України "Про виконавче провадження", так і нормами Господарського процесуального кодексу України, якими унормовано порядок судового контролю за виконанням судових рішень.

З урахуванням зазначеного, ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до ст. 339-341 Господарського процесуального кодексу України, оскільки застосовується до більш широкого кола відносин, а саме: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів Державної виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 920/149/18 та постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року у справі № 918/1164/15.

Зокрема, ст. 339 Господарського процесуального кодексу України врегульовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Одночасно, пп. а ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України пропущений з поважних причин строк для подання скарги на рішення виконавця може бути поновлено судом.

Зважаючи на ту обставину, що національні процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування, за правилами статей 113, 115, 119 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.

За приписами ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України скарги, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, що не позбавляє скаржника в подальшому права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.

Так, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі в якості підстави для поновлення строку на подання скарги вказує, що в порушення частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» на її адресу не надходили жодні матеріали виконавчого провадження, в тому числі і постанова про відкриття виконавчого провадження №70440786 від 29.11.2022 року. Таким чином, скаржниця зазначає, що не знала і не могла знати про наявність виконавчого провадження №70440786, а отже у неї була відсутня об?єктивна можливість оскаржити дії приватного виконавця.

При цьому, скаржниця зазначає, що з виконавчим документом ознайомилась 10.02.2023 при ознайомленні з копією постанови про арешт майна боржника від 01.12.2022 р.. яку роздрукував і видав ОСОБА_1 помічник приватного виконавця Крецула В.А.

Натомість, суду першої інстанції скаржником не було надано відповідних належних та допустимих доказів щодо конкретної дати отримання останньою постанови про відкриття виконавчого провадження №70440786 від 29.11.2022 року, що також вірно було встановлено Господарським судом Одеської області при постановленні оскаржуваної ухвали.

Саме лише посилання скаржника на ту обставину, що отримання нею оскаржуваної постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2022 року відбулось саме 10.02.2023 року є недостатнім, оскільки таке є декларативним твердженням та не підтверджене жодним письмовим документом по справі.

При цьому, як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження, наданим приватним виконавцем, остання була ознайомлена з постановою про відкриття виконавчого провадження 30.11.2022 про що сама письмово підтвердила шляхом власноруч проставлення дати та підпису на супровідному листі до постанови про відкриття провадження №70440786 від 29.11.2022.

Отже, зважаючи на вимоги п. а) ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, десятиденний строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження закінчився 12.12.2022.

Таким чином, скаржником до Господарського суду Одеської області фактично скаргу на постанови приватного виконавця було подано з пропуском встановленого процесуальним законом строку, про що останнім і було заявлено у відповідному клопотанні, зазначеному в резолютивній частині скарги.

Колегія суддів наголошує, що скаржник, як учасник справи, у даному випадку боржник, мав усвідомлювати про обов`язковість виконання судового рішення у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.11.2020 року у справі №420/1813/19, поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Відтак, вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Таким чином, вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.06.2021 року у справі №910/15292/18 та у постанові Верховного Суду від 11.10.2019 року у справі №910/22695/13.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 19.05.2021 року у справі №916/2657/20, згідно з положеннями ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, в якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Наведені вище норми пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причин його пропуску.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

При цьому, питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст. 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених положеннями Господарського процесуального кодексу України. Отже, вирішуючи це питання, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Із правового контексту норм ст. 118, 119 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини для відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 року у справі № 910/15481/17).

Таким чином, зважаючи на відсутність у матеріалах справи належно підтвердженої скаржником обставини про поважність пропущеного десятиденного строку, встановленого чинним процесуальним законодавством, на оскарження рішень приватного виконавця, Господарський суд Одеської області дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку для подання скарги та залишення такої скарги без розгляду.

З наведеного вище вбачається, що доводи скаржника, викладені нею в апеляційній скарзі позбавлені фактичного правового обґрунтування та не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, відтак, не приймаються колегією суддів до уваги.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що подання після закінчення процесуальних строків скарги, яка залишена без розгляду, не позбавляє скаржника в майбутньому права на звернення до суду відповідної інстанції з аналогічною скаргою та клопотанням про поновлення процесуального строку з доданням належних доказів у відповідності до норм процесуального закону.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області про залишення скарги без розгляду від 14.03.2023 у справі №916/3142/15 відповідає обставинам справи та вимогам процесуального закону і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 252, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/3142/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська