РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2023Справа № 910/10742/21 (910/2324/23)

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова Андрія Валерійовича (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, 13, оф. 2)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Парадайз Фінанс" (04112, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, сектор Ж, оф. 2)

Державного підприємства "СЕТАМ" (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6)

про визнання недійсним акту

В межах справи № 910/10742/21

За заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Позивач ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представник

Від відповідача 1 не з`явилися

Від відповідача 2 Загрійчук С.С. - представник

Керуючий реструктуризацією Кандаурова А.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/10742/21 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність на стадії процедури реструктуризації боргів боржника, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.08.2021.

15.02.2023 до Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова Андрія Валерійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Парадайз Фінанс", Державного підприємства "СЕТАМ" про визнання недійсним акту № 6511942/21-2 від 07.12.2021.

27.02.2023 до Господарського суду м. Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.03.2023 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова Андрія Валерійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Парадайз Фінанс", Державного підприємства "СЕТАМ" про визнання недійсним акту № 6511942/21-2 від 07.12.2021 до розгляду в межах справи № 910/10742/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 та підготовче засідання призначено на 19.04.2023.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.04.2023 відкладено розгляд справи на 03.05.2023.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.05.2023 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача 2 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова Андрія Валерійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Парадайз Фінанс", Державного підприємства "СЕТАМ" про визнання недійсним акту № 6511942/21-2 від 07.12.2021 в межах справи № 910/10742/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 до розгляду справи по суті на 15.05.2023.

У судовому засіданні 15.05.2023 представник позивача надав пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Представник відповідача 2 щодо задоволення позову заперечив.

Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2008 року між ОСОБА_1 (позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (банк) було укладено кредитний договір №77.2/ІЖ-030.08.1. У відповідності до п. 1.1. вказаного Кредитного договору банк надав позивачу грошові кошти на купівлю квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання кредитного договору, 15.02.2008 між позивачем та банком укладено договір іпотеки відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку наведений вище об`єкт нерухомості.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06.11.2012 у цивільній справі №2-3546/12 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено позовні вимоги Банка. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за Кредитним договором у розмірі 3914477,89 грн. та судові витрати по справі у розмірі 3219,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.10.2013 заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2012 змінено, зменшено суму заборгованості за кредитним договором, яка підлягала стягненню із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» з 3914477,89 грн. до 2826404,73 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12.02.2014 рішення апеляційного суду м. Києва від 23.10.2013 року залишено без змін.

09 жовтня 2020 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Парадайз Фінанс» (кредитор, відповідач 2) було укладено договір №29 про відступлення прав вимоги, на підставі якого до кредитора перейшло право вимоги по Кредитному договору та Договору іпотеки.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27.01.2021 у справі № 2603/5200/12 було замінено стягувача Банк на правонаступника відповідача 2.

В подальшому, 12 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Івановим Андрієм Валерійовичем (виконавець, відповідач 1) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

В зв`язку з введенням процедури реструктуризації боргів ОСОБА_1 , ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі № 910/10742/21 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів 01 вересня 2021 року виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № НОМЕР_2 крім реалізації майна боржника, а саме: квартири, загальною площею 53,б0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває на стадії продажу на електронних торгах, організація проведення яких здійснюється Державним підприємством «Сетам» (відповідач 3) відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 283 1/5.

07 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Івановим Андрієм Валерійовичем було складено акт № НОМЕР_2/21-2 про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого, в зв`язку з тим, що третій аукціон з продажу предмета іпотеки не відбувся, складено даний акт про реалізацію квартири.

За переконанням позивача, наведені вище дії відповідача 1 вчинено з порушенням діючого законодавства, а оспорюваний Акт підлягає визнанню недійсним, оскільки був складений в порушення діючого мораторію.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою та необхідною умовою для звернення особи до суду із відповідним позовом є наявність порушеного права та охоронюваного законом інтересу особи - позивача у справі і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно приписів ст. 49 Закону України «Про іпотеку» правовим наслідком оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, є виникнення в іпотекодержателя та інших кредиторів боржника права придбати предмет іпотеки. Придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Вчинення у такому випадку іпотекодержателем дії, що виражає його волевиявлення придбати предмет іпотеки, наступне оформлення передбачених законом документів засвідчують вчинення у такий спосіб правочину щодо переходу права власності на це майно від боржника до іпотекодержателя.

Оспорюваний в межах даної справи акт приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки є формою фіксації такого правочину, відтак звернення до суду з позовом про визнання вказаного правочину недійсним є належним способом захисту порушеного права позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/10742/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, а також мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Частиною першою ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

З огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства завданням мораторію на задоволення вимог кредиторів є забезпечення збереження майнових активів боржника з метою подальшого задоволення вимог кредиторів на засадах конкурсу, який би забезпечував максимально можливу ціну предмета продажу на ринку.

Положення частини першої, пункту другого частини другої та частини четвертої статті 121 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, чинній на час укладення спірного правочину) визначають особливості введення мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника - фізичної особи, які полягають у тому, що:

- мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться строком на 120 днів, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій стосовно боржника;

- протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: зупиняється стягнення з боржника за всіма виконавчими документами, крім виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів чи про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, а також крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника, або перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж;

- задоволення вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника, або перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Верховний Суд у постанові від 14.09.2021 у справі № 908/2536/20 вказав, що у справах про неплатоспроможність фізичних осіб, зокрема і тих, що відкриті та провадження у яких здійснюється за особливостями, передбаченими положеннями пункту 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - фізичної особи, що застосовується за правилами статті 121 КУзПБ, є також одним із заходів, що забезпечує результативність виконання завдань судової процедури про неплатоспроможність фізичної особи, яким (завданням) є збереження майна боржника - фізичної особи для його подальшого використання у колективній процедурі неплатоспроможності.

Тому після введення мораторію у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи усі дії щодо індивідуального задоволення вимог кредитора, які вчиняються поза межами процедур неплатоспроможності боржника - фізичної особи, мають припинятись негайно і на будь-якій стадії такого процесу з метою передання майна боржника під контроль суду у справі про неплатоспроможність.

Щодо порядку визначення початку "стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж" у виконавчому провадженні, зокрема майна боржника, що є предметом забезпечення (частина третя статті 41, частини друга четверта статті 121 КУзПБ), суд звертається до відповідних положень Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про іпотеку".

У статті 41 Закону України "Про іпотеку" унормовано, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

При цьому продаж майна боржника відповідно до Закону України "Про іпотеку" відбувається за загальним правилом у конкурентний спосіб (прилюдні торги, електронні торги) з метою укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з покупцем, який запропонує найвищу ціну.

При проведенні прилюдних торгів визначається найкраща цінова пропозиція одного із зареєстрованих учасників, акцепт якої фіксується у протоколі.

У такому разі прилюдні торги як конкурентний спосіб укладення договору вважаються завершеними із моменту визначення переможця, який запропонував найвищу ціну за предмет іпотеки.

У статті 41 Закону України «Про іпотеку» унормовано, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

При цьому продаж майна боржника відповідно до Закону України «Про іпотеку» відбувається за загальним правилом у конкурентний спосіб (прилюдні торги, електронні торги) з метою укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з покупцем, який запропонує найвищу ціну.

При проведенні прилюдних торгів визначається найкраща цінова пропозиція одного із зареєстрованих учасників, акцепт якої фіксується у протоколі.

У такому разі прилюдні торги як конкурентний спосіб укладення договору вважаються завершеними із моменту визначення переможця, який запропонував найвищу ціну за предмет іпотеки.

Водночас, статтею 49 Закону України «Про іпотеку» встановлено спеціальну правову конструкцію задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора у разі оголошення торгів такими, що не відбулися. Так, протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Випадки, коли прилюдні торги визнаються (оголошуються) такими, що не відбулися, перелічено у Законі України «Про іпотеку». А саме, якщо жоден учасник не зареєструвався або у разі якщо предмет іпотеки не був проданий (частина четверта статті 45 Закону); якщо переможець прилюдних торгів відмовився від підписання протоколу, наступний учасник, що запропонував найвищу ціну, але не нижчу за початкову ціну продажу, оголошується переможцем прилюдних торгів, а за його відсутності або відмови прилюдні торги оголошуються такими, що не відбулися (частина восьма статті 45 Закону); якщо покупець не внесе всієї належної до сплати суми в десятиденний строк, гарантійний внесок йому не повертається, а наступний учасник, що запропонував найвищу ціну, не нижчу за початкову ціну продажу, оголошується переможцем прилюдних торгів, однак за його відсутності або відмови прилюдні торги оголошуються такими, що не відбулися (частина третя статті 46 Закону).

Як вбачається з оспорюваного акту, згідно з протоколом проведення електронних торгів № 560087 від 18.11.2021, сформованого ДП «СЕТАМ» третій електронний аукціон з продажу предмета іпотеки не відбувся у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Крім того, зі змісту даного акту слідує, що іпотекодержатель вирішив скористатися своїм правом та залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третього електронного аукціону шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна відповідно до ст. 49 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, з урахуванням того, що третій електронний аукціон не відбувся, тобто стадія продажу квартири фактично була закінчена, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Івановим А.В. було складено оспорюваний акт в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.05.2020 у справі № 903/69/18 дійшов висновку, що зміст поняття «стадія продажу майна» не включає в себе процедуру придбання предмета іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна (частина перша статті 49 Закону України «Про іпотеку»).

Верховний Суд також зауважив, що у такій ситуації, тобто при придбанні у порядку статті 49 Закону України «Про іпотеку» предмета іпотеки іпотекодержателям, який є забезпеченим кредитором у справі про банкрутство, жодного прояву засад конкуренції, характерної для продажу майна в розумінні положень Закону про банкрутство, немає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, враховуючи встановлення обставин укладення спірного правочину під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним спірного правочину підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним акт № НОМЕР_2/21-2 від 07.12.2021 про реалізацію предмета іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 4381.

3. Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова Андрія Валерійовича (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, 13, оф. 2) в дохід Державного бюджету України 1 342 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Парадайз Фінанс" (04112, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, сектор Ж, оф. 2; ідентифікаційний код 39508383) в дохід Державного бюджету України 1 342 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення направити сторонам та керуючому реструктуризацією боржника.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.05.2023.

Суддя П.П. Чеберяк