ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023 року м. Дніпро Справа № 904/3071/22

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом: Сагайдак А.В. (адвокат);

від відповідача за первісним позовом: Якимець Я.К. (адвокат).

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 року у справі №904/3071/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська машинобудівна компанія"

до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

про стягнення заборгованості за договором поставки та

за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська машинобудівна компанія"

про стягнення пені та штрафу за порушення строків поставки товару.

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 року у справі №904/3071/22 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська машинобудівна компанія" щодо відшкодування витрат на правову допомогу задоволено.

Суд стягнув з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська машинобудівна компанія" суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, відповідач за первісним позовом Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 року по справі №904/3071/22 в частині стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 40 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу скасувати та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що додаткове рішення винесене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що розумним розміром гонорару адвоката Сагайдака А.В. за правовому допомогу, що надана позивачу в цій справі, є саме розмір у 40 000.00 грн., тому що предметом спору є заборгованість за договором поставки, правовідносини за яким не викликають будь-яких складнощів, судова практика щодо вказаної категорії справ є сталою та не потребує детального вивчення та аналізу станом на конкретний період у часі; предметом спору у справі є заборгованість, яка утворилася за однією специфікацією, поставка товару за якою підтверджується лише однією видатковою накладною та одним актом прийому-передачі, відтак обсяг доказів по справі, який підлягав вивченню та аналізу адвокатом, є незначним; аналіз договору поставки, документів щодо наявної заборгованості за товар, консультація клієнта та роз`яснення з правових питань подання позову, підсудності, обрання способів захисту, підготовка позовної заяви є аналогічними за своєю суттю та фактично складають правову допомогу у складенні позовної заяви. Незначний обсяг документів для аналізу обставин нескладного спору та підготовки позовної заяви не потребує додаткових зусиль для досвідченого адвоката; позивач міг самостійно подати позовну заяву із додатками до суду шляхом відправлення поштовим зв`язком через будь-якого поштового оператора або зареєструвати власний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС і здійснити таке подання через цю систему.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 року у справі №904/3071/22 та відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Дармін М.О., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.03.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 року у справі №904/3071/22. Розгляд справи №904/3071/22 призначено в судовому засіданні на 01.05.2023 року об 09:45 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207.

У зв`язку з відпусткою судді Дарміна М.О. відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.18р. зі змінами, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі № 904/3071/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Іванов О.Г., Антонік С.Г.

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська машинобудівна компанія" надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просив залишити оскаржуване додаткове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення ( відзив на апеляційну скаргу).

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити оскаржуване додаткове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, а представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги просив її задовольнити.

У судовому засіданні оголошено перерву до 31.05.23 р. на 09:15 .

31.05.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2023 року у справі №904/3071/22 закрито провадження у справі в частині стягнення з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" основного боргу у розмірі 270 000 грн. Первісний позов задоволено частково.

Суд стягнув з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська машинобудівна компанія" суму основного боргу у розмірі 1 530 000 грн., пеню у розмірі 17 260, 28 грн., 3 % річних у розмірі 3 550, 68 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 27 571, 07 грн.

В іншій частині позову відмовив.

В задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська машинобудівна компанія" про стягнення пені та штрафу за порушення строків поставки товару відмовив в повному обсязі.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська машинобудівна компанія" посилався на те, що ним були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн. ( а.с.85 , т.2)

До заяви Позивач додав: Акт№1 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги №31-08/01 від 31.08.22 року ( а.с.93, т.2).

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення та стягуючи на користь позивача 40000 грн. витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що така сума є адекватним та підтвердженим розміром понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Машинобудівна Компанія" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Біднягін і партнери" було укладено договір № 31-08/01 про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до цього договору Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту визначену ним Договором правову (правничу) допомогу, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокатському об`єднанню гонорар та відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з виконанням даного договору (пункт 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору сторони встановили, що Адвокатське об`єднання надає наступну правову (правничу) допомогу:

- підготовка позовної заяви Клієнта до АТ Нікопольський завод феросплавів про стягнення сум розрахованих на підставі договору поставки №2103883 від 30.07.2021 року;

- захист законних прав та інтересів Клієнта в господарській справі за позовом Клієнта до АТ Нікопольський завод феросплавів про стягнення сум розрахованих на підставі договору поставки № 2103883 від 30.07.2021 року;

- представлення інтересів Клієнта під час розгляду та вирішення вищезазначеної справи у господарських судах всіх інстанцій:

- підготовка та подання необхідних процесуальних документів, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, пов`язаних з розглядом вищезазначеної справи в Господарському суді Дніпропетровської області, у тому числі, але не виключно, під час розгляду цієї справи у сулі апеляційної та/або касаційної інстанції, а також під час перегляду за ново виявленими обставинами.

Згідно з пунктами 5.1-5.2 договору за надання правової допомоги Адвокатському об`єднанню виплачується винагорода у формі гонорару. За надану в межах цього договору правову допомогу Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у наступному розмірі: 90000, 00 (дев`яносто тисяч) гривень, яка перераховується па банківський рахунок Адвокатського об`єднання у наступному порядку:

- 40 000, 00 (сорок тисяч) грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання договору;

- 30 000, 00 (тридцять тисяч) грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту подання або отримання апеляційної скарги на рішення/постанову суду;

- 20 000, 00 (двадцять тисяч) грн. протягом 5-ти банківських днів з моменту подання або отримання касаційної скарги на рішення постанову суду.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2.) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем подано до суду Акт № 1 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги № 31-08/01 від 31.08.2022 від 13.02.2023.

Як вбачається з Акту приймання-передачі виконаних робіт всього клієнту надано правничої допомоги на суму 40 000 грн.

Відповідно до Акту приймання - передачі наданої правничої допомоги, клієнт Товариство з обмеженою відповідальністю Дніпровська машинобудівна компанія не має будь-яких зауважень чи претензій до обсягу та якості робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом АО "Біднягін і партнери" згідно договору про надання правничої допомоги договору № 31-08/01 від 31.08.2022 року.

Даний Акт узгоджено та підписано Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська машинобудівна компанія" та Адвокатським об`єднанням "Біднягін і партнери".

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено судом першої інстанції, 13.10.2022 разом із відзивом на позовну заяву АТ "Нікопольський завод феросплавів" подав заперечення щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн., зазначивши, що вартість правових послуг адвоката Сагайдака А.В. у справі № 904/3071/22 є неспівмірною ані зі складністю справи та наданими ним послугами, ані із часом витраченим адвокатом на їх надання.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті 126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 8 ст. 127 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Так, проаналізувавши документи, які додані до заяви про розподіл судових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, а такий розмір витрат є обґрунтованим і відповідає критеріям співмірності та розумної необхідності таких витрат.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на те, що заявлена сума позовних вимог складає 1 800 000 грн., представник позивача приймав участь у всіх судових засіданнях, здійснював дії щодо отримання доказів на спростування позиції відповідача щодо його фінансового стану для врахування розміру пені.

Крім того, у даному спорі відповідач звертався із зустрічними позовними вимогами до позивача, що також потребувало від адвоката часу на підготовку заперечень щодо зустрічного позову, формування правової позиції, отримання сертифікату торгово-промислової палати для підтвердження настання форс-мажорних обставин у правовідносинах з відповідачем в умовах воєнного стану.

З огляду на вищезазначені обставини, визначена судом першої інстанції сума витрат на правову допомогу, є обґрунтованою, доведеною, та необхідною.

Заперечення та посилання відповідача щодо не співмірності заявленої суми зі складністю справи та наданими послугами, за відсутністю належних доказів означеного, висновки суду не спростовують.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" залишити без задоволення.

Додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2023 року у справі №904/3071/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.06.2023року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя О.Г.Іванов