ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2023 р. Справа№ 910/11670/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Бахон О.Г.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022, повний текст якого складено 05.12.2022

у справі № 910/11670/21 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"

про стягнення 165 110 303,46 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" про стягнення 165 110 303,46 грн, а саме 143 094 908,29 грн основного боргу, 4 744 649,15 грн пені, 4 114 629,81 грн процентів річних, 13 156 116,21 грн втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору про надання послуг з аеронавігаційного обслуговування в частині оплати наданих позивачем послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі №910/11670/21 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 143 094 908 грн 29 коп. основного боргу, 4 744 649 грн 15 коп. пені, 4 114 629 грн 81 коп. процентів річних та 732 113 грн 95 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, з врахуванням предмета і підстав заявленого позову, встановлених фактичних обставин у цій справі, дійшов висновку, що невиконання відповідачем обов`язку з оплати наданих позивачем послуг з аеронавігаційного обслуговування у спірний період є підставою для стягнення суми боргу на користь позивача. При цьому, у зв`язку з порушенням строків оплати, що визначені умовами договору, визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення пені і процентів річних. В задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат судом першої інстанції відмовлено з мотивів неможливості застосування приписів ст. 625 ЦК України до визначеного в договорі розміру послуг в іноземній валюті.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю. В апеляційній скарзі також заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та таким, що було прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального закону.

Так, апелянт стверджує, що:

- виходячи із положень ч. 4 ст. 36 Повітряного кодексу України та приписів п. 3.7 Договору, враховуючи оскарження актів задачі-приймання наданих послуг за спірний період, підстави для оплати послуг з АНО не настали, а у позивача відсутні підстави для пред`явлення вимог про відшкодування боргу;

- умовами договору не передбачено, що позивач може в односторонньому порядку змінювати його умови в частині нарахування плати за послуги АНО, а саме за менші періоди ніж місяць як визначено правочином;

- суд неправомірно застосував штрафні санкції у вигляді пені та 3% річних, оскільки відповідач господарського зобов`язання не порушував;

- суд першої інстанції безпідставно прийняв протокольні рішення про відмову в задоволенні клопотань про призначення судових експертиз.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України", а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апелянта, відповідач зазначає, що:

- що позивачем після розгляду претензій (оскарження актів) в порядку п. 3.13 договору надано відповіді відповідачу про їх неприйнятність;

- оскарження відповідачем актів/рахунків без отримання письмової згоди позивача з такою претензією щодо окремого акта/рахунку не дає відповідачу права зменшувати суму оплати;

- призначення у справі експертизи є недоцільним та призведе лише до затягування вирішення спору;

- посилання відповідача на експертизу у справі № 910/9327/19 є безпідставним, оскільки в рішенні Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 спростовано висновок експертизи;

- суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні клопотань про проведення судової економічної експертизи для з`ясування розміру вартості послуг з АНО щодо ортодромічної відстані між пунктами/точками, оскільки жодних порушень з боку позивача при розрахунку розміру плати за аеронавігаційне обслуговування не було.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11670/21 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/11670/21. Копію ухвали надіслано до суду першої інстанції.

Після надходження матеріалів справи, На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2023, у зв`язку з тим, що суддю Попікову О.В. 11.01.2023 обрано XIX позачерговим З`їздом суддів України членом ВРП, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/11670/21.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 поновлено Приватному акціонерному товариству "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі №910/11670/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на вказане рішення; закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 27.03.2023; явку учасників справи визнано не обов`язковою. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 20.03.2023; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 20.03.2023.

У зв`язку із задоволенням клопотання відповідача розгляд справи згідно ухвали від 27.03.2023 відкладено на 12.04.2023.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2023, у зв`язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю., який входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/11670/21.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/11670/21 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

В судовому засіданні 12.04.2023 оголошено перерву до 08.05.2023, про що постановлено відповідну ухвалу.

Явка представників сторін

Позивач, в судовому засіданні 08.05.2023 заперечив проти доводів апелянта та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання 08.05.2023 не з`явився, про час та місце судового розгляду сторона повідомлялась належним чином, про що свідчать відповідні докази. Зокрема, залучено судом до справи довідку про надсилання засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти відповідача, вказаної ним в апеляційній скарзі.

Відповідно до частин 5, 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Згідно з частинами 5, 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

В судовому порядку між сторонами врегульовано розбіжності по проекту договору, а тому, як вірно зазначено місцевим господарським судом, спірні правовідносини сторін щодо надання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден у період з січня по грудень 2020 року врегульовано Договором про надання послуг з аеронавігаційного обслуговування № б/н від «__» ______ 2020 року (далі - Договір АНО) в редакції, визначеній в рішенні Господарського суду м. Києва від 30.09.2020 року у справі №910/1777/20, яке залишено в резолютивній частині без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021 року.

Відповідно до пункту 1.1 Договору АНО Замовник (ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"; відповідач у справі) замовляє і зобов`язується оплатити, а Виконавець (Державне підприємство обслуговування повітряного руху України; позивач у справі) у порядку та на умовах, визначених цим Договором, бере зобов`язання надавати Замовнику послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (далі - послуги з АНО).

Примітка: аеронавігаційне обслуговування, що надається, включає такі види: обслуговування повітряного руху, зв`язок, навігація, спостереження, метеорологічне обслуговування аеронавігації на маршруті, надання метеорологічної й аеронавігаційної інформації, відповідно до чинного Сертифіката провайдера аеронавігаційного обслуговування.

Згідно п. 2.1 Договору АНО Виконавець зобов`язується: абезпечити такі послуги з АНО: обслуговування повітряного руху, зв`язок, навігацію та спостереження, метеорологічне обслуговування аеронавігації на маршруті, надання метеорологічної та аеронавігаційної інформації для повітряних суден (далі- ПС) Замовника, а також виконувати інші дії, покладені на Виконавця нормами авіаційних правил України та інших законодавчих актів як на орган обслуговування повітряного руху (пп. 2.1.1.);

забезпечити організацію авіаційного наземного електрозв`язку у частині надання доступу до порту на своєму обладнанні для підключення до мережі авіаційної фіксованої служби (AFS) та обробки авіаційних повідомлень, що включає: забезпечення автоматичної передачі повідомлень, а також прийом повідомлень, адресованих Замовнику, згідно з вимогами нормативно-правових актів України та документів ІСАО і адресою мережі авіаційної фіксованої служби (AFS), наданою Замовнику Державною авіаційною службою України (пп. 2.1.2.).

Відповідно до пп. 2.2.4. Договору АНО Замовник зобов`язується своєчасно, у строки, визначені цим Договором, оплачувати рахунки Виконавця за послуги з АНО та штрафні санкції (пеню за несвоєчасно сплачений рахунок та проценти річні від простроченої суми).

За змістом пп. 3.1, 3.2 Договору АНО розмір плати за послуги з АНО (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) визначено чинним законодавством України та публікуєтеся в АІР України, яка додатково включає також плату за послуги згідно з пунктом 2.1.2 цього Договору.

Розрахунки розміру плати за послуги з АНО проводяться у порядку та за одиничними ставками плати за АНО згідно з додатком 1 до цього Договору. Максимальна дозволена злітна маса ПС (MTOW) Замовника визначається згідно з AFM, та вказується у додатках 3 та 3а до цього Договору. Якщо Замовник використовує два або більше ПС, віднесених до різних версій одного й того ж типу, то для кожного ПС цього типу береться середня максимальна дозволена злітна маса усіх його ПС подібного типу. Якщо для одного ПС існує кілька значень максимальної сертифікованої злітної маси, ваговий коефіцієнт визначають на основі найбільшої максимальної злітної маси, дозволеної для цього ПС.

В пп. 3.4. Договору АНО визначено, що розрахунок плати за АНО здійснюється Виконавцем щомісяця на підставі реєстру польотів, який складається один раз за календарний місяць, в якому надавались послуги з АНО.

На підставі реєстру виконаних польотів (додаток 4), що є невід`ємною частиною акта, Виконавець складає акт здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (далі - Акт) у національній валюті (додаток 5) за місяць в двох екземплярах, вартість яких обчислюється шляхом застосування середньомісячного обмінного курсу євро до національної валюти за місяць, що передує місяцю, протягом якого здійснюється політ. Застосовується обмінний курс, що дорівнює середньомісячному «заключному крос-курсу», обчисленому агентством «Рейтерс» на основі щоденних курсів (пп. 3.5. Договору АНО).

Згідно п. 3.6. Договору АНО Виконавець надсилає рекомендованим листом на поштову адресу Замовника, вказану у розділі 9, два примірники Акта, підписані зі свого боку, реєстр виконаних польотів до нього та виставлений рахунок на оплату за надані послуги з АНО (додаток 6), рахунок на штрафні санкції (пеню та річні проценти) (додаток 7).

За змістом пп. 3.7. Договору АНО замовник зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дня виставлення рахунку підписати Акт і надіслати його Виконавцеві, або подати письмове оскарження Акту щодо факту отриманих послуг. Якщо протягом зазначеного строку Виконавець не отримає підписаний Замовником Акт або письмове оскарження Акта щодо наданих послуг, послуги вважаються прийнятими Замовником у повному обсязі та є підставою для взаємних розрахунків між Замовником і Виконавцем.

Відповідно до пп. 3.8. Договору АНО строк, у межах якого має бути сплачений рахунок, становить 30 (тридцять) календарних днів від дати виставлення рахунка. Термін сплати рахунку вказується у рахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протягом січня-грудня 2020 року надіслав на адресу відповідача рахунки разом з реєстрами польотів до них та актами здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден, однак вони були оплачені ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" не в повному обсязі, що зумовило виникнення у останнього заборгованості в сумі 143 094 908,29 грн основного боргу.

При цьому, відповідач скористався правом на оскарження виставлених рахунків та надіслав на адресу позивача заперечення щодо актів здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден згідно листів від 10.03.2020 року, від 01.04.2020 року №01.3.1/10-77, від 14.05.2020 року №05.02-25, від 09.06.2020 року №05.02-31, від 12.06.2020 року №05.02-140, від 14.08.2020 року №05.02-51, від 15.07.2020 року №01.3.1-10/102, від 14.09.2020 року №01.3.1-10/112, від 15.10.2020 року №05.02.-7.3, від 13.11.2020 року №01.3.1-10/146, від 14.12.2020 року №01.3.1-10/156, від 13.01.2021 року №05-02-2.

Оскільки ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" свої зобов`язання з оплати наданих послуг не виконало в повному обсязі, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулось з позовом до суду про стягнення із замовника основаної заборгованості в сумі 143 094 908,29 грн. Крім того, позивачем у зв`язку порушенням строків оплати вартості наданих послуг нараховано пеню в сумі 4 744 649,15 грн, 4 114 629,81 грн процентів річних, 13 156 116,21 грн втрат від інфляції (за загальний період з дати виникнення зобов`язання з оплати кожного рахунку окремо по 31.05.2021).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до ст. 173 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши зміст правовідносин сторін, колегія встановила, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг, а тому підпадає під правове регулювання, у тому числі, глави 63 ЦК України.

За змістом ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З аналізу наведених норм слідує, що під послугами розуміються активні дії/діяльність виконавця, результат яких має нематеріальний характер, тобто спрямований на досягнення певного корисного ефекту для замовника і є невіддільним від самого процесу надання послуги.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, відносини між сторонами також регулюються спеціальним законодавством у сфері аеронавігаційне обслуговування, а саме Повітряним кодексом України, Законом України «Про природні монополії», Законом України «Про ціни і ціноутворення», Авіаційними правилами України «Обслуговування/управління аеронавігаційною інформацією», затвердженими наказом Державної авіаційної служби України від 13.05.2019 № 582, Положенням про Державну авіаційну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 року №520, наказом Міністерства інфраструктури України від 04.06.2019 року №415 «Про встановлення Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України», а також документом Євроконтролю № 07.60.02 "Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати", який застосовується в цивільній авіації України згідно з наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 № 1210.

Відповідно до пункту 16 статті 1 Повітряного кодексу України аеронавігаційне обслуговування - обслуговування, яке здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на всіх етапах польоту повітряних суден, що включає організацію повітряного руху, зв`язок, навігацію, спостереження (радіотехнічне забезпечення), пошук і рятування, метеорологічне обслуговування та надання аеронавігаційної інформації.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 36 Повітряного кодексу України (далі - ПК України) аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на платній основі.

Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті використовується провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування для покриття витрат на надання таких послуг у порядку, визначеному законодавством України, стандартами та рекомендованою практикою Міжнародної організації цивільної авіації і документами Євроконтролю, а також для сплати членських внесків України до Євроконтролю. За рахунок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті компенсуються витрати Євроконтролю на експлуатацію системи плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті.

Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому використовується провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування для покриття витрат на забезпечення цього обслуговування. За рахунок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому компенсуються витрати Євроконтролю на справляння цієї плати.

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України відповідно до ст. 1 Повітряного кодексу України та Статуту, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 121 від 15.03.2021, є провайдером аеронавігаційного обслуговування, яке, зокрема, надає послуги з аеронавігаційного обслуговування (АНО) польотів повітряних суден (ПС) у повітряному просторі України. В свою чергу Приватне акціонерне товариство "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" відповідно до ліцензії Серії АГ № 505921 та сертифікатів експлуатанта та льотної придатності є суб`єктом авіаційної діяльності та здійснює діяльність в сфері повітряних перевезень пасажирів та вантажу та є споживачем послуг з АНО польотів ПС, які надаються Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

Так, з наявних в матеріалів справи документів вбачається, що на підтвердження обставин надання відповідачу послуг з аеронавігаційного обслуговування позивачем були складені і направлені відповідачу рахунки разом з реєстрами польотів до них та актами здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден за період січень-грудень 2020 року на суму 213 476 769,54 грн.

Дані рахунки були надіслані відповідачу поштою, що підтверджується відповідними реєстрами відправлень Рахунків з реєстрами польотів до них та Актами здачі-приймання аеронавігаційних послуг та повідомленнями про вручення поштових відправлень відповідачу, копії яких наявні в матеріалах справи. Факт отримання вказаних документів не заперечується відповідачем.

Відповідач за надані послуги розрахувався частково, що вбачається з наданих сторонами копій платіжних доручень та довідок банку. Вартість неоплачених послуг становить 143 094 908,29 грн.

Натомість, відповідач керуючись положеннями договору надіслав позивач свої заперечення на акти. Зокрема, в листах від 10.03.2020 року, від 01.04.2020 року №01.3.1/10-77, від 14.05.2020 року №05.02-25, від 09.06.2020 року №05.02-31, від 12.06.2020 року №05.02-140, від 14.08.2020 року №05.02-51, від 15.07.2020 року №01.3.1-10/102, від 14.09.2020 року №01.3.1-10/112, від 15.10.2020 року №05.02.-7.3, від 13.11.2020 року №01.3.1-10/146, від 14.12.2020 року №01.3.1-10/156, від 13.01.2021 року №05-02-2 зазначав, що надані позивачем акти приймання-передачі аеронавігаційних послуг та рахунки-фактури не можуть бути прийняті авіакомпанією МАУ з огляду на відсутність розрахунку Украерорухом вартісної основи аеронавігаційних послуг на 2020 рік з дотриманням документів ІСАО та Євроконтролю, а також у зв`язку з допущенням відділом ОПР та РКПП Украероруху при складанні реєстрів польотів та актів здачі-приймання послуг помилки при застосуванні максимальної злітної маси (МТОW) повітряних суден.

Отже, відповідач не заперечував проти факту надання послуг, а вказував на недотримання позивачем порядку визначення вартості плати за аеронавігаційне обслуговування, зокрема, в частині застосованої при розрахунках максимальної злітної маси (МТОW) повітряних суден.

Разом з тим, відповідно до пункту 3.13 Договору АНО будь-яке оскарження, претензія Замовника не дає йому права зменшувати суму оплати відповідного рахунка без письмової на те згоди Виконавця. Розгляд Виконавцем претензії має тривати не більше 10 (десяти) календарних днів (у разі необхідності отримання певної інформації, документів кінцевий термін розгляду переноситься на відповідний строк) і його висновок є остаточним та обов`язковим для виконання. У разі згоди Виконавця з претензією Замовника Виконавець надає коригування до Акта за відповідний період.

Беручи до уваги те, що відповідачем належними засобами доказування в порядку ст. 74 ГПК України не доведено наявності обставин погодження позивача із зауваженнями замовника щодо вірності проведеного розрахунку вартості послуг, колегія суддів відхиляє необґрунтовані твердження апелянта про відсутність у позивача підстав для пред`явлення вимог про відшкодування боргу у заявленому розмірі. При цьому, суд звертає увагу на те, що незгода замовника з визначеним виконавцем розміром вартості послуг не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату цих послуг.

Щодо встановлення обставин визначення розміру плати з надання послуг з аеронавігаційного обслуговування

Матеріалами справи підтверджується, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав, що:

1) для розрахунку вартості послуг позивачем використано дані щодо максимальної злітної маси повітряних суден, які не вказані та не узгоджені в додатках 3 та 3а до Договору АНО, оскільки додатки 3 та 3а до Договору АНО, який рішенням суду від 30.09.2020 року у справі №910/1777/20 викладено в редакції позивача, не містять даних щодо максимальної злітної маси повітряних суден, які експлуатуються МАУ. Тож, на думку відповідача, матеріали справи не містять доказів відносно того, що розрахунок розміру плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування здійснено з використанням величини максимальної дозволеної злітної маси повітряного судна відповідно до АFМ (Керівництва з експлуатації повітряного судна);

2) для розрахунку вартості послуг позивачем використано дані щодо ортодромічної відстані між аеродромом вильоту в межах повітряного простору України або точкою входження в повітряний простір України та аеродромом першої посадки в межах повітряного простору України або точкою виходу з повітряного простору України. Проте позивач, використовуючи при розрахунку вартості послуг з аеронавігаційного обслуговування дані щодо відстані, не надав до суду доказів, які б підтверджували обставини щодо ортодромічної відстані між вказаними вище пунктами/точками по маршрутам рейсів МАУ;

3) для розрахунку вартості послуг позивачем використано дані щодо кількості рейсів, виконаних МАУ, а також дані щодо аеропортів вильоту/посадки в межах повітряного простору України та точок входу/виходу в/з повітряного простору України в розрізі кожного окремого рейсу. Водночас, як вказує відповідач, матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували обставини щодо факту виконання рейсів, аеропортів вильоту/посадки в межах повітряного простору України та точок входу/виходу в/з повітряного простору України щодо рейсів, виконаних МАУ;

4) для розрахунку вартості послуг позивачем використано дані щодо розміру одиничних ставок на маршруті та на підході до аеродрому. При цьому позивач використовує розмір ставок, які є незаконними та сформовані з численними порушеннями законодавства, оскільки Украерорух не виконує своїх обов`язків щодо щорічного формування розміру плати за аеронавігаційні послуги в розмірі витрат, пов`язаних із надання таких послуг; плата за аеронавігаційне обслуговування нараховується не на рівні витрат, які необхідні для здійснення аеронавігаційного обслуговування як це встановлено статтею 36 Повітряного кодексу України, а включає в себе інші витрати та відповідний відсоток рентабельності. Отже, застосування в 2020 році ставок, сформованих на підставі фінансових та інших показників 2019 року є незаконним.

Задля з`ясування спірних питань у визначенні позивачем розміру плати за наданні послуги з аеронавігаційного обслуговування за період січень-грудень 2020 судом першої інстанції встановлено таке.

В п. 3.2. Договору АНО визначено, що розрахунки розміру плати за послуги з АНО проводяться у порядку та за одиничними ставками плати за АНО згідно з додатком 1 до цього Договору. Максимальна дозволена злітна маса ПС (MTOW) Замовника визначається згідно з AFM, та вказується у додатках 3 та 3а до цього Договору. Якщо Замовник використовує два або більше ПС, віднесених до різних версій одного й того ж типу, то для кожного ПС цього типу береться середня максимальна дозволена злітна маса усіх його ПС подібного типу. Якщо для одного ПС існує кілька значень максимальної сертифікованої злітної маси, ваговий коефіцієнт визначають на основі найбільшої максимальної злітної маси, дозволеної для цього ПС.

Згідно з додатком № 1 до Договору АНО «Методика розрахунку розміру плати за послуги з АНО», розмір плати за послуги з АНО визначається залежно від максимально дозволеної злітної маси (MTOW).

Розрахунки плати за послуги з АНО на маршруті проводяться за формулою:

r = t х N,

де: r - розмір плати за послуги з АНО на маршруті;

t - одинична ставка плати за послуги з АНО на маршруті;

N - кількість одиниць обслуговування для такого польоту.

Для кожного конкретного польоту кількість одиниць обслуговування (N) визначається за формулою:

N = d х p,

де d - коефіцієнт відстані для повітряного простору України;

p - ваговий коефіцієнт для відповідного ПС.

Коефіцієнт відстані для повітряного простору району польотної інформації України визначається діленням на 100 (сто) ортодромічної відстані в кілометрах між аеродромом вильоту в межах повітряного простору під відповідальністю України або точкою входження в повітряний простір району польотної інформації України та аеродромом першої посадки в межах повітряного простору району польотної інформації України або точкою виходу з повітряного простору району польотної інформації України. Ортодромічна відстань, яка береться до розрахунку, зменшується на 20 (двадцять) кілометрів для кожного зльоту і для кожної посадки на території України.

Ваговий коефіцієнт (p), виражений числом із двома десятковими знаками після коми, визначається як квадратний корінь із частки від ділення на 50 максимальної злітної маси повітряного судна (в метричних тонах з одним десятковим знаком після коми), зазначеної у AMF за формулою:

Р = v

де: W - MTOW ПС в метричних тонах.

Якщо MTOW даного повітряного судна невідома, для розрахунку вагового коефіцієнта береться маса найважчого відомого повітряного судна того самого типу.

Одинична ставка плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті (t) встановлюється у розмірі 51,10 EUR.

Розрахунок плати за аеронавігаційне обслуговування на підході та в районі аеродрому проводиться за формулою:

R = T х N,

де: R - розмір плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому;

Т - одинична ставка плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому;

N - кількість одиниць обслуговування, виражена числом з двома десятковими знаками після коми, визначається як частка від ділення на 50 максимальної сертифікованої злітної маси повітряного судна (MTOW), яка піднесена до степеню 0,7 , за формулою:

N = 0,70

де: W - MTOW повітряного судна у метричних тонах (з одним десятковим знаком після коми), яка вказана у AFM для цього ПС.

Якщо MTOW даного повітряного судна невідома, для розрахунку вагового коефіцієнта береться маса найважчого відомого повітряного судна того самого типу.

Одинична ставка плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому (Т) встановлюється у розмірі 210,0 EUR для Міжнародного аеропорту «Бориспіль» та у розмірі 411,0 EUR за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому для всіх інших аеропортів країни.

Згідно з наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 № 1210 в Україні застосовується документ Євроконтролю № 07.60.02 «Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати» (далі - Документ № 07.60.02), який введено в дію наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 1210 від 25.11.2009 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.02», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2010 за № 131/17426 (далі - документ Євроконтролю № 07.60.02).

Пунктом 1 статті 6 Документу № 07.60.02 встановлено, що якщо максимальна сертифікована злітна маса повітряного судна невідома органу, що відповідає за стягнення плати за послуги з ОрПР на маршруті, для розрахунку вагового коефіцієнта беруть масу найважчого відомого повітряного судна того самого типу.

Тобто, з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Документу № 07.60.02, у разі відсутності у договорі інформації про максимальну злітну масу повітряних суден, що експлуатуються авіакомпанією, для розрахунку вагового коефіцієнта використовується максимальна сертифікована злітна маса найважчого відомого повітряного судна того самого типу.

Крім того, позивачем листом № 1-18.1/2497/19 від 10.05.2019 року було надіслано запит до Центрального офісу маршрутних зборів Євроконтроль з проханням надати інформацію щодо величини МТОW ПС, які Євроконтроль застосовує при розрахунку плати за надане АНО ПС МАУ, а також надати інформацію, чи подавалась МАУ подібні претензії до розрахованих Євроконтролем сум та рахунків.

У відповідь на вказаний запит позивача Євроконтроль листом від 21.05.2019 року №СRСО 112_19 надав роз`яснення щодо правил застосування МТОW ПС при розрахунку розміру плати за надане АНО, відповідно до яких Євроконтроль повідомив, що відповідно до документа «Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати» у керівництві з льотної експлуатації (АFМ) має бути встановлена максимальна злітна маса (МТОW) повітряних суден у парку користувачів повітряного простору. У разі відсутності АFМ, СRСО використовує максимальну сертифіковану злітну масу найважчого відомого літака такого ж типу.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що позивач визначаючи максимальну злітну масу повітряного судна виходив з інформації, зафіксованій в реєстрах польотів за січень-грудень 2020 року літаків ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» для кожного типу повітряного судна та відомостей сертифікованої максимальної злітної маси повітряних суден, що містяться в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України (веб-портал https://avia.gov.ua/state-civil-aircraft-register-of-ukraine/).

При цьому відповідно до пункту 2.2.3. Договору АНО у разі зміни парку ПС не пізніше останнього робочого дня календарного місяця, в якому відбулися зміни, надавати Виконавцю: 1) бортові (реєстраційні) номери власних і орендованих ПС; 2) дані про максимальну злітну масу ПС (у разі, якщо для одного ПС існує кілька значень максимальної сертифікованої злітної маси, у додатках 3 та 3а до цього Договору має бути вказана найбільша максимальна злітна маса, згідно з Льотним керівництвом літака (Airplane Flight Manual (далі- AFM), що дозволена для цього ПС); Зазначена інформація надається на офіційному бланку Замовника за підписом повноважного представника або листом, завіреним печаткою юридичної особи та підписом повноважного представника Замовника, поштою або електронним повідомленням (сканкопія).

Надана Замовником і отримана Виконавцем інформація використовується для визначення максимальної злітної маси ПС при розрахунку розміру плати за надані послуги з АНО. У разі неподання Замовником або надання недостовірної інформації у вищезазначений термін у частині, що стосується максимальної злітної маси ПС, максимальна злітна маса ПС визначається Виконавцем за масою найважчого відомого йому ПС такого типу (пункт 2.2.3 Договору АНО).

Позивач звертався до відповідача листом №1-19.1/2485/19 від 10.05.2019 року та листом №1-19.1/3480/19 від 01.07.2019 року з запитом про отримання від МАУ інформації стосовно значення максимальної злітної маси трьох повітряних суден UR-PSM, UR-PSQ, UR-PSZ, які відповідачем були залишені без відповіді.

За встановленого, колегія вважає, що у зв`язку з відсутністю у Договорі АНО інформації про максимальну злітну масу повітряних суден, що експлуатуються відповідачем, а також враховуючи ненадання відповідачем відповідних даних щодо значення максимальної злітної маси повітряних суден, що ним використовуються при виконанні польотів, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що для розрахунку розміру плати за надане аеронавігаційне обслуговування літаків МАУ в рахунках за січень-грудень 2020 року позивачем правомірно та обґрунтовано у відповідності до умов Договору АНО та положень документу Євроконтролю № 07.60.02 використовувалася виключно максимальна злітна маса повітряних суден, яка дозволена Державною авіаційною службою України для виконання польотів повітряними суднами авіакомпанії.

Відповідно до пункту 59 статті 1 Повітряного кодексу України метод ортодромічної відстані маршруту - метод, за якого відстань між двома пунктами на поверхні земної кулі вимірюється як найкоротша відстань по дузі більшого кола, площина якого проходить через центр Землі.

Відповідно до Авіаційних правил України «Обслуговування/управління аеронавігаційною інформацією», затверджених наказом Державної авіаційної служби України від 13.05.2019 № 582 (чинні на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила), уповноваженим органом з питань обслуговування/управління аеронавігаційними даними та аеронавігаційною інформацією є САІ (служба аеронавігаційної інформації).

САІ діє відповідно до цих Авіаційних правил, положення про САІ, законодавства України в сфері обслуговування/управління аеронавігаційною інформацією та з урахуванням вимог стандартів і рекомендованої практики ІСАО та вимог Євроконтролю. Положення про САІ погоджується Державіаслужбою.

Основним завданням CAI є забезпечення потоку аеронавігаційних даних та аеронавігаційної інформації, необхідних для забезпечення безпечного, регулярного, економічного та ефективного функціонування глобальної системи організації повітряного руху на екологічно збалансованій основі. При цьому аеронавігаційна інформація, яка необхідна для оперативного використання, має бути однаковою та послідовною на всіх етапах проходження аеронавігаційної інформації від отримання її з різних джерел до розповсюдження.

САІ надає аеронавігаційні дані та аеронавігаційну інформацію, необхідну для забезпечення безпеки, регулярності і ефективності аеронавігації, у формі, яка відповідає вимогам стандартів та рекомендованої практики ІСАО та документів Євроконтролю щодо організації повітряного руху, а також відповідає експлуатаційним потребам: 1) персоналу, який пов`язаний з виконанням польотів, у тому числі льотних екіпажів, які планують польоти на авіаційних тренажерах; 2) органу обслуговування повітряного руху, який є відповідальним за польотно-інформаційне обслуговування, та служб, які відповідають за передпольотну інформацію.

САІ отримує, перевіряє або компонує, редагує, форматує, видає/зберігає і розповсюджує аеронавігаційні дані та аеронавігаційну інформацію в межах повітряного простору України.

Згідно з пунктом 1 частини 3 розділу V Правил, збірник аеронавігаційної інформації (AIP України) - це основне джерело постійної інформації і інформації про тимчасові зміни, що носять довготерміновий характер.

Відповідно до пункту 1, 2 розділу ІІ Авіаційних правил Державна авіаційна служба України (далі - Державіаслужба) здійснює контроль та нагляд за забезпеченням аеронавігаційного обслуговування.

Відповідно до статей 6, 7 Повітряного кодексу України та Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 року №520, Державіаслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Державіаслужба реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України і є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Авіаційних правил повноважним і відповідальним органом в Україні з питань AIS (обслуговування аеронавігаційною інформацією) є Служба аеронавігаційної інформації (далі - САІ), яка входить до складу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - Украерорух). САІ діє відповідно до Авіаційних правил, положення про САІ, законодавства України в сфері обслуговування/управління аеронавігаційною інформацією та з урахуванням вимог стандартів і рекомендованої практики ІСАО та вимог Євроконтролю. Положення про САІ погоджується Державіаслужбою.

САІ надає аеронавігаційні дані та аеронавігаційну інформацію, необхідну для забезпечення безпеки, регулярності і ефективності аеронавігації, у формі, яка відповідає вимогам стандартів та рекомендованої практики ІСАО та документів Євроконтролю щодо організації повітряного руху, а також відповідає експлуатаційним потребам.

Судом першої інстанції на підставі вірної оцінки доказів у справі встановлено, що при розрахунку вартості послуг з аеронавігаційного обслуговування позивач застосовує розрахунок ортодромічної відстані на основі затверджених та опублікованих у Збірнику аеронавігаційної інформації Службою аеронавігаційної інформації України координат точок входу/виходу та координат аеродромів України.

Натомість відповідач ані під час розгляду спору в суді першої інстанції, ані під час перегляду справи в апеляційному порядку належними, допустимими та достовірними доказами обставин невірного визначення позивачем, зокрема, в реєстрах польотів літаків ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» за січень-грудень 2020 року ортодромічної відстані між пунктами/точками по маршрутам рейсів МАУ не доведено. Відтак, місцевий господарський суд правомірно відхилив доводи відповідача в цій частині.

Відповідно до вимог Авіаційних правил України, а також документу ІКАО Dос.4444 «Організація повітряного руху» до Украероруху надходять телеграфні повідомлення про повітряний рух, які є документальним підтвердженням фактичного виконання польотів, а саме: Плани польотів (FPL); Виліт рейсу (DEP); Посадка рейсу (ARR); Проходження границь районів польотної інформації (INF).

Зазначені повідомлення формуються на кожний окремий політ та передаються всім органам управління повітряного руху за маршрутом польоту та до Євроконтролю, як центрального органу формування потоків повітряного руху у Європі. На основі цих повідомлень формуються списки фактично виконаних польотів у районі польотної інформації України, проводиться розрахунок та формуються реєстри польотів по кожній авіакомпанії (у т.ч. МАУ). У випадку внесення у реєстр польотів рейсу, який фактично не виконувався, авіакомпанія може оскаржити виставлений їй рахунок.

Разом з цим, як свідчать матеріали справи відповідач доказів звернення до позивача з претензіями щодо кількості фактично виконаних польотів у січні-грудні 2020 не надано. В порядку положень пп. 2.1.3. Договору АНО замовник з ініціативою звірки польотів у спірний період до виконавця не звертався. Належних і допустимих доказів неспівпадіння кількості виконаних літаками відповідача рейсів з визначеними в реєстрах польотів літаків ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» за січень-грудень 2020 року апелянтом суду не представлено.

У зв`язку з цим, посилання відповідача на відсутність належних доказів, які б підтверджували обставини щодо факту виконання рейсів, аеропортів вильоту/посадки в межах повітряного простору України та точок входу/виходу в/з повітряного простору України щодо рейсів, виконаних МАУ колегія суддів з врахуванням стандарту доказування «вірогідності доказів» визнає необгрунтованими. В свою чергу, суд першої інстанції надав належну оцінку цим доводам та правомірно їх відхилив.

Ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України встановлені наказом Міністерства інфраструктури України від 04.06.2019 року №415 «Про встановлення Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України», яким також доручено Украероруху забезпечити опублікування Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України у збірнику аеронавігаційної інформації (AIP) України.

Відповідно до вказаного Наказу за послуги з аеронавігаційного обслуговування (АНО) повітряних суден (ПС) у повітряному просторі районів польотної інформації України (ПП РПІ) на маршруті, а також на підході та в районі аеродрому, стягується плата за встановленими ставками.

Одиничні ставки плати встановлюються незалежно від національної належності ПС та форми власності експлуатанта.

Розмір плати за послуги з АНО на маршруті для польоту у ПП РПІ обчислюється за встановленою формулою.

Одинична ставка плати за послуги з АНО на маршруті (t) для польотів у ПП РПІ, окрім ПП РПІ в межах географічних координат, визначених у додатку до цих Ставок, встановлюється у розмірі 51,10 євро.

Розмір плати за послуги з організації повітряного руху на підході та в районі аеродрому визначається залежно від MTOW повітряного судна, вказаної у сертифікаті експлуатанта, свідоцтві льотної придатності, інструкції з льотної експлуатації чи іншому рівноцінному офіційному документі, та одиничної ставки плати за встановленою формулою.

Одинична ставка плати за послуги з АНО на підході та в районі аеродрому (T) встановлюється (для всіх видів обслуговування повітряного руху) у розмірі 290,00 євро для польотів до міжнародних аеропортів «Бориспіль» та «Київ/Жуляни» та у розмірі 411,00 євро для всіх інших аеропортів України.

Згідно з частиною 2 статті 36 Повітряного кодексу України розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) встановлюється однаковим для всіх користувачів повітряного простору України і визначається відповідно до законодавства України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації (далі - ІСАО) і документів Євроконтролю.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про природні монополії» суб`єкти природних монополій зобов`язані: дотримуватися встановленого порядку ціноутворення, стандартів і показників безпеки та якості товару, а також інших умов та правил здійснення підприємницької діяльності, визначених у ліцензіях на здійснення підприємницької діяльності у сферах природних монополій та на суміжних ринках; вести окремий бухгалтерський облік за кожним видом діяльності, що підлягає ліцензуванню; надавати органам, які регулюють їх діяльність, документи та інформацію, необхідні для виконання цими органами своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені відповідними органами; оприлюднювати і надавати інформацію за запитами відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про природні монополії» встановлено, що орган, який здійснює державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, під час регулювання цін (тарифів) на товари суб`єкта природної монополії враховує: витрати, які згідно з Податковим кодексом України враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств (крім витрат, визначених частиною третьою цієї статті); податки і збори (обов`язкові платежі) до бюджетів та державних цільових фондів; вартість основних засобів, амортизацію, потреби в інвестиціях, визначених у встановленому порядку; очікуваний прибуток від можливої реалізації товарів за різними цінами (тарифами); віддаленість різних груп споживачів від місця виробництва товарів; якість товарів, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; державні дотації та інші форми державної підтримки.

Згідно з пунктом 16 статті 1 Закону України «Про ціни і ціноутворення» ціноутворення - процес формування та встановлення цін. Формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару (пункт 14 статті 1 названого Закону).

Отже регулювання цін (тарифів) на аеронавігаційні послуги, які надає суб`єкт природної монополії - ДП «Украерорух», здійснює орган, який здійснює державне регулювання діяльності суб`єкта природної монополії ДП «Украерорух» - Міністерство інфраструктури України.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства інфраструктури України, третя особа Державне підприємство обслуговування повітряного руху України про визнання протиправною бездіяльності щодо не врегулювання цін на аеронавігаційні послуги.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/14489/19 від 29.06.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 (ухвалою Верховного Суду від 16.02.2022 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ Авіакомпанія «МАУ» відмовлено), у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» відмовлено.

Зокрема, як зазначено в судових рішеннях у справі №640/14489/19, повноваження щодо встановлення ставки плати в іноземній валюті за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України належать Міністерству інфраструктури України (Мініфраструктури), що випливає з Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2015 №460, та Додатку «Повноваження центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг» до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)».

Водночас, зі змісту положень вказаних вище законодавчих актів адміністративним судом не встановлено обов`язку Мінінфраструктури щорічно встановлювати згадані ставки.

Також адміністративним судом зазначено, що 10.08.1992 Україна приєдналася до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року, яка набула чинності для України 09.09.1992 та є частиною національного законодавства України в силу положень статті 9 Конституції України.

Міжнародною організацією цивільної авіації (ICAO) надано Керівництво з економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування (док.9161) (далі також - Керівництво ICAO) та Політика ICAO щодо аеропортових зборів та зборів за аеронавігаційне обслуговування (док.9082).

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1209 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.01 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.02.2010 за №130/17425) введено в дію на території України документ Європейської організації з безпеки аеронавігації Євроконтроль - Принципи визначення вартісної основи для маршрутних зборів та обчислення одиничних ставок.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1210 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю №07.60.02» (зареєстровано в Міністестві юстиції України 04.02.2010 за № 131/17426) введено в дію на території України документ Європейської організації з безпеки аеронавігації Євроконтроль - Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати.

Нормами зазначених актів міжнародного законодавства, поміж іншого, регулюється процес перегляду одиничних ставок плати за аеронавігаційне обслуговування для країн, що є безпосередніми та повноправними членами Спільної системи маршрутних зборів Євроконтролю.

За змістом пункту 4.63 Керівництва ICAO розподіл витрат, пов`язаних із наданням аеронавігаційного обслуговування, здійснюється з метою надання допомоги адміністрації організації, яка надає аеронавігаційне обслуговування, з тим, щоб вона могла уявляти собі, контролювати та визначати витрати на обслуговування з метою відшкодування таких витрат з користувачів. Розподіл витрат в обліку може здійснюватися одночасно із занесенням витрат по категоріям в загальну систему бухгалтерського обліку або може, при необхідності, здійснюватися періодично (тобто щомісячно або кожні півроку). Відповідно до пункту 7.20 Керівництва ICAO основною метою при встановленні зборів звичайно є визначення того, які збори мають стягуватись за обслуговування руху в найближчому майбутньому, яким звичайно є наступний фінансовий рік. Це вимагає проведення оцінки вартісної основи для індивідуальних зборів на наступний рік, які звичайно встановлюються, виходячи із витрат на попередній фінансовий рік.

З огляду на викладене адміністративний суд зазначив, що відповідно до Закону України «Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів» від 26.11.2003 року №1341-IV, який набрав чинності 05.01.2004 року, Україна приєдналася до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів, проте станом на час звернення МАУ до суду з адміністративним позовом, Україна перебувала в процесі технічної інтеграції до Спільної системи маршрутних зборів (додаток 1 «Зони застосування системи плати за послуги з ОрПР на маршруті» документу Євроконтролю №07.60.02, де ОрПР - організація повітряного руху і стосовно України міститься примітка про те, що вона технічно не інтегрована).

Відтак, норми вищевказаних документів щодо щорічного перегляду тарифів набувають обов`язкової сили для України виключно після завершення процесу технічної інтеграції України до Спільної системи маршрутних зборів.

Відповідно до інформації, що міститься на сайті Мінінфраструктури за посиланням в Інтернет-мережі https://mtu.gov.ua/news/32406.html процес приєднання України до Спільної системи маршрутних зборів завершився 24.11.2020 внаслідок прийняття на засіданні Розширеного комітету Євроконтролю з питань маршрутних зборів (CRCO) рішення, яким схвалено приєднання України до Спільної системи маршрутних зборів.

У зв`язку із закінченням процесу інтеграції України до Спільної системи маршрутних зборів вищевказані норми міжнародного законодавства щодо формування плати за аеронавігаційні послуги, зокрема, шляхом щорічного перерахунку ставок плати за аеронавігаційне обслуговування та встановлення актуальних ставок, стали обов`язковими для України, що, у свою чергу, зумовлює приведення законодавства України у відповідність до вимог цих законодавчих актів.

Отже, станом з вересня 2010 року (після видання Міністерством транспорту та зв`язку України наказу від 15.09.2010 №669 «Про встановлення Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден повітряному просторі України»), до вересня 2020 року (звернення МАУ до суду з адміністративним позовом) у Мінінфраструктури був відсутній законодавчо визначений обов`язок щодо щорічного врегулювання (перерахунку) плати за аеронавігаційне обслуговування з дотриманням механізму вартісної основи, передбаченого статтею 36 Повітряного кодексу України та документами ІСАО та Євроконтролю, як і у ДП «Украерорух» щодо подання до названого Міністерства відповідної інформації, необхідної для визначення та встановлення ставок плати за аеронавігаційне обслуговування.

Відповідно до положень нормативних документів Міжнародної організації цивільної авіації («Політика ІСАО стосовно аеропортових зборів та зборів за аеронавігаційне обслуговування», Doc 9161 «Керівництво ICAO щодо економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування»), а також документів Європейської організації з безпеки аеронавігації («Принципи визначення вартісної основи для маршрутних зборів та обчислення одиничних ставок» введений в дію на території України наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1209 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.01» та «Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати» введений в дію на території України наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1210 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.02») та зазначених вище положень Повітряного Кодексу України, ставки плати за аеронавігаційне обслуговування (на маршруті; на підході та в районі аеродрому) розраховуються на основі планової національної бази витрат, до складу якої входять бази витрат різних суб`єктів задіяних в процесі надання послуг з організації повітряного руху, а саме національні наглядові органи (Міністерства, авіаційні служби), провайдери аеронавігаційного обслуговування, провайдери метеорологічної та аеронавігаційної інформації, а також провайдери послуг з пошуку та рятування та інше.

Пунктом 2 додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 № 1548, з наступними змінами та доповненнями, визначено, що ставки плати в іноземній валюті за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України встановлюються Мінінфраструктури за погодженням з Мінекономрозвитку.

На виконання повноважень із встановлення ставок плати за послуги з АНО, Міністерством транспорту та зв`язку України було прийнято наказ від 15.09.2010 № 669, яким затверджено Ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України.

Разом з тим, суд у справі №640/14489/19 вказав, що 04.06.2019 року, тобто ще до звернення МАУ до суду з адміністративним позовом, Мінінфраструктури видано наказ №415 «Про встановлення Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України», який набрав чинності 12.07.2019 року, відповідно до якого визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства транспорту та зв`язку України від 15.09.2010 №669 «Про встановлення Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України», та затверджено нові ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України, що свідчить про виконання Мінінфраструктури наданих йому повноважень щодо встановлення ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування та спростовує доводи МАУ про його протиправну бездіяльність.

За встановленого, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідачем не доведено незаконність застосування позивачем розміру одиничних ставок плати за послуги з АНО, встановлених в 2019 році, для розрахунку вартості наданих Украерорух послуг у 2020 році за Договором АНО при складанні та виставлені відповідачу спірних рахунків та актів до них, то підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з цих мотивів є необґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що надані сторонами у справі документи забезпечували можливість належним чином встановити зміст правовідносин сторін, з урахуванням яких суд першої інстанції в повній мірі надав відповіді на усі спірні питання, що виникли в частині визначення розмірі плати з аеронавігаційного обслуговування, а тому підстави для призначення експертного дослідження у даному випадку були відсутні. При цьому, Суд звертає увагу на те, що за змістом ст. 99 ГПК України експертиза призначається у разі дійсної необхідності в залученні спеціальних знань. Порушень норм процесуального закону не вбачається.

В контексті доводів апеляційної скарги та предмету і підстави позову, посилання апелянта на призначення у іншій справі судової експертизи та встановлення за результатами її проведення порушень щодо визначення позивачем розміру плати за послуги не мають значення для даного спору, оскільки стосуються правовідносин сторін за інший період, а такий експертний висновок не спростовує вищенаведених висновків місцевого господарського суду у цій справі.

Також підлягають відхиленню доводи апелянта в частині нарахування позивачем плати за надані послуги за період, що є менший аніж місяць, оскільки наведене не зумовило невірність визначення розміру заявлених до стягнення у цій справі сум плати.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором АНО у встановлений строк, розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів оплати наданих позивачем послуг з АНО відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення основаної заборгованості у повному обсязі, а саме в сумі 143 094 908,29 грн. Апелянтом переконливих та достатніх аргументів в спростування вищенаведених висновків суду першої інстанції не наведено.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, інфляційних та 3% річних

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пп. 3.8. Договору АНО строк, у межах якого має бути сплачений рахунок, становить 30 (тридцять) календарних днів від дати виставлення рахунка. Термін сплати рахунку вказується у рахунку.

За умовами пункту 4.2. Договору АНО обов`язок Замовника щодо сплати пені та процентів річних виникає з наступного дня після спливу строку, в який має бути сплачено рахунок.

Згідно з пп. 4.2.1. Договору АНО за будь-який несплачений у визначений строк рахунок у строк до 30 (тридцяти) календарних днів (включно), починаючи з дня, наступного за останнім днем встановленого пунктом 3.8 Договору строку, Замовник сплачує Виконавцеві пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен календарний день прострочення за весь час прострочення, від простроченої суми починаючи з дня, наступного за останнім днем встановленого пунктом 3.8 Договору 30-денного строку.

Відповідно до пп. 4.2.2. Договору АНО за кожен несплачений рахунок у строк понад 30 (тридцять) календарних днів, починаючи з дня, наступного за останнім днем встановленого пунктом 3.8 Договору строку, Замовник сплачує Виконавцеві пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен календарний день прострочення за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми, починаючи з дня, наступного за останнім днем встановленого пунктом 3.8 Договору 30-денного строку.

Штрафні санкції, зазначені у пп. 4.2.1. та 4.2.2. відповідно, нараховуються Виконавцем Замовнику за весь час прострочення, включно з днем зарахування коштів на поточний рахунок Виконавця, навіть якщо остаточна оплата відбулася після закінчення строку дії Договору (пункт 4.3. Договору АНО).

Таким чином, виходячи із положень укладеного між сторонами в результаті розгляду судом спору про врегулювання розбіжностей, строк виконання зобов`язання з оплати послуг з аеронавігаційного обслуговування настає із спливом визначено в п. 3.8 Договору АНО строку. При цьому правочином визначено, що нарахування пені здійснюється впродовж усього строку існування прострочення.

В контексті вищенаведеного твердження апелянта про ненастання строку оплати послуг та, відповідно, відсутності обставин прострочення виконання зобов`язання у зв`язку висловленням ним заперечень до актів/рахунків відхиляються колегією, оскільки такі заперечення за змістом умов договору не є відкладальною умовою для оплати рахунків. До того ж, обставини, на які посилався відповідач у своїх заперечення, визнані судом безпідставними.

Матеріалами справи підтвердується, що позивачем у зв`язку порушенням строків оплати вартості наданих послуг нараховано пеню в сумі 4 744 649,15 грн за загальний період з дати виникнення зобов`язання з оплати кожного рахунку окремо по 31.05.2021.

Колегія суддів, здійснивши перевірку правильності нарахування даної частини позовних вимог з урахуванням умов договору щодо початку настання періоду прострочки за кожним рахунком окремо, встановила, що він є арифметично вірним, а тому позовні вимоги про стягнення пені в означеній сумі є обґрунтованими.

Водночас, у відзиві на позовну заяву відповідачем викладено клопотання про застосування спеціальної позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, нарахованої за період з 14.03.2020 року по 13.07.2020 року, оскільки позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами лише у липні 2021 року, тобто після спливу строку позовної давності, що, в свою чергу, на переконання відповідача, є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині згідно статті 267 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (зокрема, до вимоги про стягнення пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

За змістом частини 5 статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

У подальшому дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року, безперервно продовжувалася.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року (з урахуванням останніх внесених до неї змін згідно з постановою Кабінету Міністрів України "№1423 від 23.12.2022), дія карантину на усій території України, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, була продовжена до 30 квітня 2023 року.

02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 Цивільного кодексу України, були продовжені.

Беручи до уваги те, що станом на час запровадження на всій території України карантину річний строк позовної давності за вимогами про стягнення пені, зокрема, за період з 14.03.2020 року, не сплив, колегія суддів, з врахуванням вищенаведених положень чинного законодавства, вважає, що звернення позивача з цим позовом 24.06.2021 року (згідно наявного в матеріалах справи поштового конверту) виключає можливість застосування приписів частина 4 статті 267 ЦК України. Висновок суду першої інстанції в цій частині є вірним.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Нормами статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

У разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені у гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другої статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 910/11077/20, від 16.03.2021 у справі № 905/392/20 та інші.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно Додатку №1 до Договору АНО вартість послуг з АНО за договором визначена в іноземній валюті - EUR, а відтак покриття позивачеві матеріальних втрат від знецінення коштів передбачено договором.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 13 156 116,21 грн є таким, що відповідає матеріалам справи.

Щодо заявлених позивач вимог про стягнення процентів річних у сумі 4 114 629,81 грн, колегія суддів, за результатами проведеної перевірки правильності нарахування даної частини позовних вимог з урахуванням вимог чинного законодавства та положень Договору АНО, погоджується з висновком суду про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача означеної суми процентів річних.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі №910/11670/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих та достатніх аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі №910/11670/21 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника (відповідача).

Керуючись Главою 1 Розділу ІV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі №910/11670/21 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 05.06.2023.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова