ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2023 р. Справа№ 910/9363/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Гаврилюка О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 (повний текст складено 30.01.2023)

у справі № 910/9363/22 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб Сиру»

про стягнення 222 233,55 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (далі - ТОВ «Укр Газ Ресурс») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб Сиру» (далі - ТОВ «Клуб Сиру») 222 233,55 грн, з яких: 97 501,73 грн пені, 85 781,92 грн інфляційних втрат, 17 648,09 грн 3% річних та 21 301,81 грн штрафу за перевищення підтвердженого обсягу газу.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Укр Газ Ресурс» посилається на неналежне виконання ТОВ «Клуб Сиру» умов договору постачання природного газу для непобутових споживачів №04-01-21022 від 04.01.2022.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 в позові відмовлено повністю.

Суд встановив необґрунтованість та недоведеність позовних вимог про стягнення з відповідача 97.501,73 грн пені, 85.781,92 грн інфляційних втрат та 17.648,09 грн 3 % річних, у зв`язку з чим суд відмовив у їх задоволенні.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення штрафу, суд погодився з доводами відповідача про те, що його обов`язок зі сплати штрафу виникає з моменту оформлення позивачем передбаченого п. 3 розділу VII Правил постачання природного газу документа, що є підставою для сплати такого штрафу, а саме Акта-претензії. Позивач не надав до матеріалів справи такого акта, що свідчить про передчасність вимог про стягнення з відповідача 21.301,81 грн штрафу за перевищення підтвердженого обсягу газу на підставі п. 6.2.2 договору. Суд при цьому врахував, що умовами договору не передбачено іншого порядку та підстав сплати штрафу, ніж визначений згаданим Порядком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2023, ТОВ «Укр Газ Ресурс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим; таким, що прийняте за невідповідності викладених у рішенні суду першої інстанції висновків встановленим обставинам справи; за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду про безпідставне незарахування платежів у рахунок оплат за договором, у результаті чого позивач необґрунтовано завищив розмір заборгованості споживача, невизначеність належним чином періодів прострочення та сум прострочених платежів при розрахунку сум пені та нарахувань за ч. 2 ст. 625 ЦК України.

На думку скаржника, такий висновок суду прямо суперечить нормам матеріального права, зокрема Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 за №22, яка діяла у спірний період.

Скаржник стверджує, що виключно відповідач мав право змінити призначення платежу у своїх платіжних дорученнях; відповідно, позивач не міг самостійно зарахувати сплачені відповідачем платіжним дорученням №8 від 25.03.2022 кошти з призначенням платежу «сплата за природний газ за березень згідно договору №25/10/21 від 25.10.2021 р.» як оплату за договором №04-01-21022 від 04.01.2022, який і є підставою позовних вимог.

Так само позивач не міг самостійно зарахувати сплачені відповідачем платіжним дорученням №6 від 24.03.2022 кошти з призначенням платежу «сплата за природний газ за березень згідно договору №25/10/21 від 25.10.2021 р.» як оплата за договором №04-01-21022 від 04.01.2022. Лише після зміни 07.04.2022 відповідачем своїми листами №№б/н від 07.04.2022 призначення платежу позивач мав зарахувати кошти сплачені по платіжними дорученнями №8 від 25.03.2022 на суму 317 505,00 грн та №6 від 24.03.2022 на суму 200 000,00 грн в рахунок погашення заборгованості за договором №04-01-21022 від 04.01.2022.

Отже, порушення судом першої інстанції норм матеріального права призвело до прийняття незаконного рішення.

З урахуванням оплат відповідача станом на 10.06.2022 (останній день оплати за спожитий газ) у відповідача існувала заборгованість в розмірі 3 177 108,93 грн. Актом-Коригуванням №УГР00002525 від 05.07.2022 заборгованість відповідача була зменшена на 520 417,37 грн. Поряд з тим, станом на 06.07.2022 у відповідача існувала заборгованість в розмірі 1 341 691,56 грн і лише 02.08.2022 відповідач сплатив основну заборгованість.

Відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання, а тому позивач має право на стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат.

Не погоджуючись з висновками суду в частині форс-мажорних обставин, скаржник зазначає, що відповідач не здійснив всі передбачені чинним законодавством заходи для підтвердження наявності форс-мажорних обставин і неможливості внаслідок цього виконувати умови саме договору, що був укладений між сторонами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Гаврилюк О.М., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9363/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ТОВ «Укр Газ Ресурс» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 до надходження матеріалів справи №910/9363/22.

08.03.2023 матеріали справи №910/9363/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 апеляційну скаргу ТОВ «Укр Газ Ресурс» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9363/22 залишено без руху. Роз`яснено ТОВ «Укр Газ Ресурс» право подати заяву для поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав та доказів на їх підтвердження протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали. Попереджено ТОВ «Укр Газ Ресурс», що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику або відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Від ТОВ «Укр Газ Ресурс» на виконання вказаної ухвали надійшла заява про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2023 поновлено ТОВ «Укр Газ Ресурс» пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9363/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Укр Газ Ресурс» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9363/22. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Позиції учасників справи.

ТОВ «Клуб сиру» надало відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення, які від імені ТОВ «Клуб сиру» підписані виконуючим обов`язки директора Дерменжи І.Ф. та скріплені факсиміле та початковою товариства.

Апеляційний господарський суд з цього приводу зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у ст. 124 ГПК України, ст. ст. 2, 7, 13, 14 ГПК України.

Принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

При розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом (ч. 1 ст. 161 ГПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником.

Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником (ч. 2 ст. 170 ГПК України).

Таким чином, як відзив так і додаткові пояснення мають містити підпис особи, яка їх подає, або його представника. При цьому такі заява по суті та з процесуальним питань мають бути підписані власноручно, відтворення підпису за допомогою факсиміле або інших технічних засобів відтворення зображення підпису процесуальним законом не допускається.

З урахуванням положень ч. 8 ст. 6 ГПК України заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, можуть містити електронний цифровий підпис, прирівняний до власноручного підпису, відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Ці приписи кореспондуються з положеннями ст. 42 ГПК України про те, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника) (ч. 8 цієї статті).

Зазначені положення засвідчують обов`язковість та безумовність вимоги господарського процесуального закону стосовно підписання заяв по суті та з процесуальних питань власноручним або електронним цифровим підписом заявника (його представника) або особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, як підтвердження справжньої волі позивача на настання відповідних правових наслідків станом на час звернення до суду із позовом.

Використання в такому випадку факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, або іншого аналога власноручного підпису (крім електронного підпису) ГПК України не допускає.

Скріплення відзиву та клопотання підписом заявника, його представника або іншої особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, має бути виконане власноручно у спосіб, визначений статтями ч. 8 ст. 42, ч. 2 ст. 165 ГПК України.

Оскільки процесуальним законодавством за загальним правилом передбачено особисте звернення заявника до суду та власноручне підписання ним заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань, то подання процесуальних заяв з використанням факсимільного відтворення підпису заявника (його представника), що є штампом із зображенням підпису та може бути виготовлений і використаний будь-ким, не відповідає вказаним вище приписам ГПК України та не може бути доказом волевиявлення особи на підписання відповідного документа.

Поряд з цим апеляційний господарський суд відзначає, що ні до відзиву на апеляційну скаргу, ні до додатковий пояснень не долучено доказів на підтвердження наявності у виконуючого обов`язки директора відповідача Дерменжи І.Ф. повноважень на підписання від імені ТОВ «Клуб сиру» зазначених заяв по суті станом на дату їх подання.

За таких підстав подані ТОВ «Клуб сиру» відзив та додаткові пояснення залишаються судом без розгляду.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

04.01.2022 ТОВ «Укр Газ Ресурс» (постачальник) та ТОВ «Клуб Сиру» (споживач) уклали договір №04-01-21022 постачання природного газу для непобутових споживачів (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити природний газ, а споживач прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені цим договором і додатковими угодами до нього.

Згідно з п. 6.2.1 договору в разі порушення споживачем строків оплати більше як на 15 календарних днів споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, який мав місце після спливу передбачених цим пунктом 15 днів.

Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період більше як на 10%, споживач сплачує постачальнику штраф згідно з пп. 2 п. 1 розділу VII Правил постачання природного газу. При цьому сторони погодили, що розмір коефіцієнту К, який застосовується у згаданому підпункті, становить 0,01 (п. 6.2.2 договору).

Відповідно до п. 6.5 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку (п. 6.6 договору).

28.02.2022 сторони уклали додаткову угоду №1 до договору, п. 2 якої узгодили плановий обсяг поставленого газу в період постачання на рівні 194,294 тис. м куб., який розподіляється на: 164,294 тис. м куб. - природний газ для потреб соціально значущих підприємств; 30,000 тис. м куб. - природний газ для потреб непобутових споживачів.

Пунктом 3 додаткової угоди №1 сторони узгодили ціну природного газу, а саме: природний газ для потреб соціально значущих підприємств - 15,66626 грн без ПДВ з урахуванням компенсації вартості доступу до потужності; природний газ для потреб непобутових споживачів - 33,30358 грн без ПДВ з урахуванням компенсації вартості доступу до потужності; природний газ для потреб непобутових споживачів за перевищений запланований обсяг - 33,46991 грн без ПДВ з урахуванням компенсації вартості доступу до потужності.

Остаточна ціна за 1 м куб. природного газу для потреб соціально значущих підприємств розраховується як середньозважена ціна відповідно до коригуючи актів газовидобувних компаній, які здійснюють продаж природного газу для потреб соціально значущих підприємств.

Пунктом 4 додаткової угоди №1 сторони погодили порядок та строки оплати за переданий природний газ, а саме:

- оплата 30% вартості запланованого обсягу - до 10 числа поточного місяця поставки газу;

- оплата 30% вартості запланованого обсягу - до 20 числа поточного місяця поставки газу;

- оплата 30% вартості запланованого обсягу - до 30 числа поточного місяця поставки газу;

Остаточний розрахунок за спожитий газ - до 10 числа місяця, наступного за місяцем споживання.

Позивач зазначає, що належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором та за період поставки (березень 2022 року) поставив ТОВ «Клуб Сиру» 236,901750 тис. м куб. природного газу на загальну суму 6 977 108,93 грн, що підтверджується підписаним сторонами Актом прийому-передачі природного газу №УГР00001521 від 31.03.2022.

Згідно з вказаним актом ТОВ «Укр Газ Ресурс» поставило, а ТОВ «Клуб Сиру» прийняло природний газ для потреб соціально значущих підприємств в таких обсягах та за ціною:

- 118,504000 тис. м куб. за ціною 15 666,26 грн без ПДВ за 1000 м куб. на загальну суму 2 227 817,37 грн з ПДВ;

- природний газ для потреб непобутових споживачів - 30,000 тис. м куб. за ціною 33 303,58 грн без ПДВ за 1000 м куб. на загальну суму 1 198 928,88 грн з ПДВ;

- природний газ для потреб непобутових споживачів за перевищений запланований обсяг - 88,39775 тис. м куб. за ціною 33 469,91 грн без ПДВ 1000 м куб. на загальну суму 3 550 397,68 грн з ПДВ.

Сторони підписали Акт-Коригування №УГР00002526, яким було збільшено вартість природного газу для потреб соціально значущих підприємств, збільшено споживання природного газу для потреб соціально значущих підприємств, а також зменшено спожитий відповідачем обсяг природного газу для потреб непобутових споживачів з перевищенням запланованого обсягу.

ТОВ «Укр Газ Ресурс» вказує, що 05.07.2022 сторони остаточно узгодили обсяги та вартість переданого природного газу.

Згідно з Актом-Коригуванням №УГР00002525 від 05.07.2022 загальна сума поставки зменшилась на 520 417,37 грн - до 6 456 691,56 грн з ПДВ, а саме:

- природний газ для потреб соціально значущих підприємств - 153,864000 тис. м куб. за ціною 15 666,26 грн без ПДВ за 1000,00 куб. м на загальну суму 3 127 581,22 грн з ПДВ; природний газ для потреб непобутових споживачів - 30,000 тис. м куб. за ціною 33 303,58 грн без ПДВ за 1000,00 куб. м на загальну суму 1 198 928,88 грн з ПДВ; природний газ для потреб непобутових споживачів за перевищений запланований обсяг - 53,037750 тис. м куб за ціною 33.469,91 грн без ПДВ за 1000,00 куб. м на загальну суму 2.130.181,46 грн з ПДВ.

Позивач зазначає, що відповідач мав оплатити отриманий природний газ у наступні строки:

- до 10.03.2022 - 1 286.272,77 грн з ПДВ (30% вартості запланованого обсягу);

- до 20.03.2022 - 1 286 272,77 грн з ПДВ (30% вартості запланованого обсягу);

- до 30.03.2022 - 1 286 272,77 грн з ПДВ (30% вартості запланованого обсягу);

- до 10.04.2022 - остаточний розрахунок.

З 05.07.2022 загальна сума була зменшена до 6 456 691,56 грн з ПДВ.

За твердженням позивача, відповідач здійснив наступні оплати за платіжними дорученнями:

- №9 від 25.03.2022 на суму 182 494,40 грн;

- №23 від 29.03.2022 на суму 300 000,00 грн;

- №33 від 29.03.2022 на суму 550 000,00 грн;

- №22 від 31.03.2022 на суму 500 000,00 грн;

- №25 від 31.03.2022 на суму 400 000,00 грн;

- №14 від 01.04.2022 на суму 300 000,00 грн;

- №20 від 04.04.2022 на суму 150 000,00 грн;

- №30 від 05.04.2022 на суму 200 000,00 грн;

- №43 від 06.04.2022 на суму 250 000,00 грн;

- №8 від 25.03.2022 на суму 317 505,60 грн (зараховано позивачем 07.04.2022);

- №6 від 24.04.2022 на суму 200 000,00 грн;

- №96 від 15.04.2022 на суму 300 000,00 грн;

- №38 від 22.04.2022 на суму 150 000,00 грн;

- №22 від 11.05.2022 на суму 165 000,00 грн;

- №35 від 16.05.2022 на суму 150 000,00 грн;

- №60 від 18.05.2022 на суму 100 000,00 грн;

- №11006 від 01.06.2022 на суму 200 000,00 грн;

- №211 від 03.06.2022 на суму 150 000,00 грн;

- №383 від 09.06.2022 на суму 250 000,00 грн;

- №543 від 20.06.2022 на суму 150 000,00 грн;

- №984 від 30.04.2022 на суму 150 000,00 грн;

- №1212 від 06.07.2022 на суму 250 000,00 грн;

- №1625 від 21.07.2022 на суму 200 000,00 грн;

- №273 від 22.07.2022 на суму 200 000,00 грн;

- №1729 від 25.07.2022 на суму 250 000,00 грн;

- №1988 від 01.08.2022 на суму 400 000,00 грн;

- №2031 від 02.08.2022 на суму 450 000,00 грн;

На думку позивача, з урахуванням вказаних оплат станом на 10.06.2022 (останній день оплати за спожитий газ) у відповідача існувала заборгованість у розмірі 3 177 108,93 грн.

Актом-Коригуванням №УГР00002525 від 05.07.2022 заборгованість відповідача була зменшена на 520 417,37 грн, відтак станом на 06.07.2022 розмір заборгованості складав 1 341 691,56 грн.

У повному обсязі заборгованість відповідач сплатив 02.08.2022.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням ТОВ «Клуб Сиру» зобов`язань з оплати поставленого за договором природного газу позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 97 501,73 грн пені, 85 781,92 грн інфляційних втрат, 17 648,09 грн 3 % річних.

Крім того ТОВ «Укр Газ Ресурс» заявило до стягнення з ТОВ «Клуб Сиру» 21 301,81 грн штрафу за перевищення підтвердженого обсягу газу.

У відзиві на позовну заяву ТОВ «Клуб сиру» проти заявлених до нього вимог заперечило.

Зокрема, щодо вимог ТОВ «Укр Газ Ресурс» про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних відповідач зазначає, що позивач безпідставно не врахував здійснені ним (відповідачем) оплати за договором, а саме:

- 04.03.2022 - 100 000,00 грн;

- 14.03.2022 - 250 000,00 грн;

- 16.03.2022 - 350 000,00 грн;

- 17.03.2022 - 200 000,00 грн;

- 21.03.2022 - 250 000,00 грн;

- 23.03.2022 - 300 000,00 грн;

- 25.03.2022 - 100 000,00 грн;

- 04.03.2022 - 100 000,00 грн;

- 04.03.2022 - 100 000,00 грн;

- 04.03.2022 - 100 000,00 грн;

- 04.03.2022 - 100 000,00 грн.

Відповідач також зазначає про безпідставне зарахування позивачем оплати за платіжним дорученням №8 від 25.03.2022 на суму 317 505,60 грн з 07.04.2022.

Надані відповідачем з відзивом на позовну заяву копії виставлених ТОВ «Укр Газ Ресурс» рахунків на оплату та платіжні доручення свідчать про зазначення у них в графі «призначення платежу» іншого договору - №25/10/21 від 25.10.2021, у зв`язку з чим такі платежі позивачем не були зараховані в оплату за договором.

ТОВ «Клуб сиру» у відзиві відзначає, що така помилка в реквізитах договору (щодо номера та дати договору) була допущена самим ТОВ «Укр Газ Ресурс» у виставлених рахунках; між сторонами наявні відносини виключно за договором №04-01-21022 від 04.01.2022, інші договори між сторонами не укладались.

Заперечуючи проти вимог про стягнення 21 301,81 грн штрафу на підставі п. 6.2.2 договору за перевищення підтвердженого обсягу газу, відповідач у відзиві зазначає, що строк виконання зобов`язань зі сплати вказаного штрафу не настав.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК України та ГК України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу»).

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» до обов`язків споживачів природного газу віднесено забезпечення своєчасної та повної оплати вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (ч. 3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу»).

Правила постачання природного газу (далі - Правила) розроблені на виконання п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС (п. п. 1, 2 розділу І Правил).

Постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС). Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем (п. 4 розділу І Правил).

Щодо вимог про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних.

Суд встановив, що не зараховані позивачем платежі відповідача містять у призначенні платежу договір №25/10/21 від 25.10.2021, тобто інший договір, ніж уклали сторони у цій справі, у зв`язку з чим такі платежі не були зараховані позивачем в оплату за договором.

На переконання апеляційного господарського суду, місцевий господарський суд правомірно погодився з доводами відповідача про те, що зазначене пов`язане з помилкою в реквізитах договору, яка була допущена самим позивачем у виставлених рахунках, і крім того між сторонами інших договорів не укладалось.

Господарський суд першої інстанції зазначив про безпідставне за таких обставин незарахування позивачем даних платежів у рахунок оплат за укладеним між сторонами спору договором, результатом чого є необґрунтовано завищений розмір заборгованості споживача; не визначено належним чином періодів прострочення та сум прострочених платежів при розрахунку сум пені та нарахувань за ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Доводи позивача про неможливість зарахування таких платежів в оплату за єдиним укладеним сторонами спору договором апеляційний господарський суд оцінює критично та відзначає, що сукупність встановлених у справі обставин свідчить про прийняття цих коштів позивачем та їх відображення у податкових накладних саме за спірним договором.

За таких обставин визначені позивачем періоди та суми прострочення суперечать зібраним у матеріалах справи доказам, що у свою чергу унеможливлює встановлення дійсних періодів прострочення відповідачем виконання зобов`язання та конкретних розмірів заборгованості саме у ці періоди.

ТОВ «Клуб сиру» у відзиві на позовну заяву не заперечує порушення ним строків оплати, проте зазначає, що таке порушення сталося у зв`язку зі збройною агресією рф проти України та воєнними діями, що унеможливило своєчасне виконання зобов`язань за договором.

Умовами до п. 6.5 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Торгово-промислова палата України з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії воєнного стану, на сайті Торгово-промислової палати України розмістила загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин, відповідно до якого ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Суд зазначає, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор або ж обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Стаття 617 ЦК України звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору.

Але сама по собі війна з рф не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Втім, ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в України» визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом 7 днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

За умовами п. 6.6 договору засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, лист ТПП України не є сертифікатом у розумінні наведеного положення Закону, та разом з тим, не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта, для якого настали певні форс-мажорні обставини.

У постанові від 01.06.2021 у справі №910/9258/20 Верховний Суд послався на раніше сформульований у цілій низці своїх постанов висновок, відповідно до якого: засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання - саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, навіть у разі наявності сертифікату ТПП України про форс-мажор суд оцінюватиме цей доказ у сукупності з іншими.

У постанові від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 Верховний Суд зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і в разі їх виникнення сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Керуючись наведеними правовими висновками суду касаційної інстанції, при розгляді форс-мажорних спорів наразі (як і раніше) суди виходять з того, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат ТПП України чи уповноваженої нею регіональної ТПП.

При цьому встановлюється на наявність чи відсутність обставин форс-мажору саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Сам лише факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не звільняє сторону від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають фізично чи юридично виконати конкретний обов`язок за договором.

Настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання стороною зобов`язання, строк виконання якого сплив до дати настання таких обставин, а також для звільнення сторони від відповідальності в такому випадку.

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п. 5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21).

Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Положення укладеного сторонами договору не передбачають юридичні наслідки того, що постачальник не повідомив замовника в строки, визначені договором, про факт настання таких обставин (із посиланням на відповідні підтверджуючі документи чи без них).

Водночас листом від 15.03.2022 ТОВ «Клуб сиру» повідомило про виникнення обставин непереборної сили та про намір здійснювати погашення заборгованості, а також просило не застосовувати санкції за несвоєчасну оплату та погодити реструктуризацію заборгованості.

Таким чином суд має перевірити наявність підстав для застосування приписів ст. 617 ЦК України з урахуванням наявних у справі матеріалів у конкретні визначені позивачем періоди, за які заявлено до стягнення відповідні санкції.

Суд також бере до уваги, що те, що проценти та індекс інфляції є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, мають компенсаційний, а не штрафний характер.

Однак суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для застосування ст. 617 ЦК України, а також здійснити перевірку нарахувань в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки визначені позивачем періоди та суми прострочення суперечать зібраним у матеріалах справи доказам, що встановлено вище за текстом цієї постанови.

За таких підстав апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні вимог ТОВ «Укр Газ Ресурс» про стягнення з відповідача 97 501,73 грн пені, 85 781,92 грн інфляційних втрат та 17 648,09 грн 3% річних як необґрунтованих та недоведених.

Щодо вимог про стягнення штрафу за перевищення підтвердженого обсягу газу, який нараховано на підставі п. 6.2.2 договору, апеляційний суд відзначає таке.

Додатковою угодою №1 сторони підтвердили планове постачання природного газу в розмірі 30,000 тис. м куб. - природний газ для потреб непобутових споживачів.

За результатами періоду відповідач спожив 53,03775 тис. м куб. природного газу для потреб непобутових споживачів, що є більшим ніж 10% від підтвердженого обсягу газу на цей період.

Умовами п. 6.2.2 договору сторони погодили, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період більш як на 10%, споживач сплачує постачальнику штраф згідно пп. 2 п. 1 розділу VII Правил постачання природного газу. При цьому сторони погодили, що розмір коефіцієнту К, який застосовується у згаданому підпункті становить 0,01.

Розділом VII Правил встановлено порядок відшкодування збитків та вирішення спорів.

Згідно з пп. 2 п. 1 цього розділу Правил відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу»), постачальнику здійснюється таким чином та, зокрема, в такому випадку: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Vф - Vп) x Ц х K,

де:Vф-об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;
Vп-підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;
Ц-ціна природного газу за договором постачання природного газу;
K-коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Згідно з п. 3 цього розділу за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог:

1) форма акта-претензії є довільною;

2) при порушенні, зазначеному в пп. 3 п. 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об`єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням.

Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таком чином, враховуючи, що умовами договору не передбачено іншого порядку та підстав сплати штрафу, ніж визначений згаданим Порядком, у відповідача обов`язок зі сплати штрафу виникає з моменту оформлення позивачем передбаченого п. 3 розділу VII Правил постачання природного газу документа, а саме акта-претензії, що є підставою для сплати такого штрафу,.

Оскільки позивач не надав у матеріали справи такого акта, вимоги про стягнення з відповідача 21 301,81 грн штрафу за перевищення підтвердженого обсягу газу на підставі п. 6.2.2 договору є передчасними.

Апеляційний господарський суд відзначає, що скаржник, хоч і просить скасувати оскаржуване рішення повністю, однак не вказує на допущені місцевим господарським судом порушення в цій частині.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9363/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9363/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/9363/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

О.М. Гаврилюк