РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.05.2023Справа № 910/13169/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Степанець Є.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот" та фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 718 838,69 грн,

за участю представників:

позивача: Цалованської-Луференко Я.Л.;

ТОВ "Пілот": не з`явився;

ОСОБА_1 : не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Акціонерне товариство "Банк Альянс" (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот" (далі - Товариство) та фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 718 838,69 грн, з яких: 493 020,73 грн - основна заборгованість, 42 548,38 грн - заборгованість по процентам, 95 550,73 грн - заборгованість по комісії, 67 537,09 грн - пеня, нарахована на основну заборгованість, 1 953,39 грн - пеня, нарахована на заборгованість за прострочення сплати процентів, 18 228,37 грн - пеня, нарахована на заборгованість за прострочення сплати комісії.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством своїх обов`язків за укладеним між ним та позивачем договором про надання банківської гарантії від 6 жовтня 2021 року № 12918-21, а також неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за укладеним з Банком відповідним договором поруки від 7 жовтня 2021 року № 12918-21/П.

Оскільки одним з відповідачів у цій справі є фізична особа (не підприємець), суд ухвалою від 1 грудня 2022 року звернувся до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 5 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

12 грудня 2022 року через загальний відділ діловодства суду Банк на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.

27 грудня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про те, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 9 січня 2023 року відкрито провадження в справі № 910/13169/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 9 лютого 2023 року. Однак вказане засідання не відбулося в зв`язку з перебуванням судді Павленка Є.В на лікарняному в період з 8 лютого 2023 року по 14 лютого 2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 лютого 2023 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/13169/22 на 30 днів та призначено підготовче засідання на 23 березня 2023 року.

23 березня 2023 року на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання від вказаної дати № 0323/23 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 березня 2023 року підготовче засідання відкладено на 6 квітня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 квітня 2023 року.

20 квітня 2023 року перед початком судового засідання ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення судового засідання.

У той же день суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про задоволення вказаного клопотання ОСОБА_1 та про відкладення судового засідання на 18 травня 2023 року.

12 травня 2023 року на електронну адресу суду від представника Товариства надійшло клопотання від вказаної дати, в якому останній просив суд проводити призначене судове засідання в цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 травня 2023 року ця заява була задоволена.

17 травня 2023 року на електронну адресу суду від представника Товариства надійшло клопотання від вказаної дати про відкладення судового засідання та письмові пояснення, в яких останнє вказувало на необґрунтованість заявленого позову з огляду на те, що вимога про виплату по банківській гарантії не є достовірною та не відповідає вимогам банківської гарантії. Зокрема, вказана вимога містить ряд недоліків у частині найменування боржника, реквізитів банківської гарантії та строку виконання основного зобов`язання Товариством, а також не містить інформації про порушення останнім своїх зобов`язань, забезпечених гарантією. Крім того, вказаний відповідач посилався на факт порушення позивачем своїх зобов`язань щодо належного повідомлення Товариства про настання гарантійного випадку, у зв`язку з чим нарахування процентів, а також штрафних санкцій за прострочення сплати відшкодування по гарантії є неправомірними.

18 травня 2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 25 травня 2023 року.

25 травня 2023 року на електронну адресу суду від представника Банку надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні 25 травня 2023 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання не забезпечили.

Беручи до уваги те, що Товариство та ОСОБА_1 були належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами без участі представників вказаних осіб.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

6 жовтня 2021 року між Товариством та Банком укладено договір про надання банківської гарантії № 12918-21, за умовами якого останній зобов`язався надати принципалу гарантію у відповідності до умов цього договору на підставі заяви Товариства на користь Міжнародної Асоціації Повітряного Транспорту, що діє через своє представництво в Україні (далі - бенефіціар) (пункти 1.1. та 4.2.1. угоди).

Зазначений договір підписаний уповноваженим представниками його сторін, а також скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

За умовами пунктів 1.2. та 1.3. цього правочину гарантійним випадком є невиконання або неналежне виконання принципалом своїх обов?язків перед бенефіціаром відповідно до договору про надання агентських послуг з продажу пасажирських перевезень № б/н від 23 червня 1998 року, що був укладений між вказаниими сторонами. Надана в межах цього договору гарантія є безумовною та безвідкличною.

Відповідно до пункту 2.1. договору гранична сума відповідальності гаранта за гарантією складає гривневий еквівалент 150 000,00 дол. США, який станом на дату укладення цього договору за офіційним курсом Національного банку України складав 3 963 660,00 грн. Розмір грошової суми, що підлягає виплаті бенефіціару, складається з документально підтверджених сум неоплачених принципалом рахунків відповідно до агентського договору.

Згідно з пунктом 2.2. даної угоди гарантія набуває чинності з 7 листопада 2021 року та діє по 6 листопада 2022 року (включно).

Відповідальність гаранта обмежується граничною сумою гарантії, що обумовлена у пункті 2.1. цього договору (пункт 2.3. даного правочину).

За пунктом 2.5. вказаної угоди гарантія припиняється у разі закінчення строку її дії або сплати гарантом суми гарантії в повному обсязі, або у разі отримання гарантом письмової відмови бенефіціара від гарантії, або у разі підтвердження принципалом отримання повідомлення бенефіціара про необхідність зміни гаранта у випадку введення в Банк тимчасової адміністрації, або відкликання банківської ліцензії у гаранта та прийняття рішення про ліквідацію гаранта, або у разі повернення принципалом або бенефіціаром оригіналу гарантії гаранту.

Вимога бенефіціара повинна бути надана гаранту до закінчення строку дії гарантії, який зазначений в пункті 2.2. цього договору, у письмовій формі на адресу, зазначену в гарантії. Гарант отримує вимогу по гарантії та протягом 3 робочих днів з дати її отримання здійснює перерахування коштів на рахунок, зазначений у вимозі. Гарант має право відмовити в її задоволенні у випадку надходження після закінчення строку дії гарантії (пункти 2.5. та 2.7. договору).

Згідно з пунктом 2.8. договору виконання зобов?язань принципала за цим договором забезпечується порукою ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який повинен бути укладений в строк до 7 жовтня 2021 року.

Гарант має право на зворотну вимогу (регерс) до принципала в межах суми, сплаченої ним бенефіціару за гарантією (пункт 4.1.4. угоди).

Згідно з пунктами 5.2.10. та 5.2.11. договору принципал зобов`язаний у разі виплати гарантом грошових коштів бенефіціару по вимозі, відповідно до умов цієї угоди, відшкодувати сплачену гарантом суму протягом 2 робочих днів з дня сплати Банком грошових коштів бенефіціару. У день здійснення гарантом платежу за гарантією на користь бенефіцара у гаранта виникає право регресної вимоги до принципала.

За приписами пунктів 5.2.11.1. та 5.2.11.2. договору Товариство взяло на себе зобов`язання сплатити Банку в строк, що не перевищує 2 робочих днів з дати отримання відповідного повідомлення від Банку, інші платежі (комісії, штрафи, пені), передбачені договором, у тому числі комісію за супроводження даної угоди (включаючи, але не обмежуючись ними) та у разі виплати Банком грошових сум по гарантії відшкодувати останньому всі зазначені суми в строк та в порядку, визначеному цією угодою, а також сплачувати проценти за користування коштами, сплаченими Банком за гарантією із розрахунку 30% річних.

За невиконання або несвоєчасне виконання зобов?язань, передбачених у розділі 3 та пункті 5.2.11.2. даної угоди, Товариство сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що нараховується до повного виконання Товариством своїх зобов?язань за цим договором (пункт 6.2. правочину).

Згідно з пунктом 7.1. зазначеної угоди остання є укладеною з моменту її підписання представниками сторін та діє до повного виконання зобов`язань за нею.

7 жовтня 2021 року з метою забезпечення виконання Товариством своїх зобов`язань по договору про надання банківської гарантії від 6 жовтня 2021 року № 12918-21 між ним, Банком, як гарантом/кредитором, та ОСОБА_1 , як поручителем, був укладений договір поруки № 12918-21-П, за умовами якого принципал та поручитель виступають солідарними боржниками.

6 жовтня 2021 року Банк видав безвідкличну та безумовну банківську гарантію № 12918-21 на суму 150 000,00 дол. США, зі строком дії з 7 жовтня 2021 року по 6 жовтня 2022 року включно, за умовами пункту 2 якої Банк прийняв на себе зобов?язання сплатити на користь бенефіціара будь-яку суму, що підлягає сплаті за даною гарантією, яка обмежується вищевказаною сумою, після отримання впродовж строку дії даної гарантії від бенефіціара письмової вимоги, що супроводжується підписаним ним повідомленням про невиконання Товариством своїх зобов?язань, передбачених Правилами ІАТА з Продажу пасажирських перевезень для Агентів, та/або агентськими договорами, із зазначенням загальної суми, заборгованої агентом перед авіакомпаніями - членами ІАТА або авіакомпаніями - учасниками BSP Україна, та банківських реквізитів бенефіціара, з надсиланням такої вимоги на адресу Банку.

3 червня 2022 року Банк отримав від бенефіціара письмову вимогу за банківською гарантією № 12918-21 від 7 листопада 2021 року про сплату до 10 червня 2022 року грошових коштів у розмірі 493 020,73 грн у зв`язку з неналежним виконанням Товариством фінансових зобов`язань: "Згідно з агентськими договорами з авіакомпаніями - членами БСП Україна, договору на надання послуг БСПлінк, графіка платежів і Посібника для Агентів - Місцеві Процедури, зокрема, Товариством не сплачено 493 020,73 грн - суми продажів пасажирських авіаперевезень від імені авіакомпаній - членів БСП Україна, включаючи адміністративні штрафи (компенсація вартості послуг за несвоєчасні розрахунки, 2-й випадок) і послугу БСПлінк; у зв?язку з невиконанням агентом своїх фінансових зобов?язань до 31 може 2022 року відповідно з офіційним повідомленням Агентського Адміністратора (Акредитаційний Центр, Мадрид, Іспанія) від 28 квітня 2022 року, дію договору про надання агентських послуг з продажу авіаперевезень (Passenger Sales Agency Agreement) припиняється з 1 червня 2022 року".

29 липня 2022 року Банк перерахував бенефіціару 493 020,73 грн оплати по гарантії від 6 жовтня 2021 року № 12918-2, на підтвердження чого позивачем додано до позову копію платіжного доручення від вищевказаної дати № 1.

3 серпня 2022 року Банк надіслав на адресу Товариства та ОСОБА_1 вимоги про сплату регресу від 1 серпня 2022 року вих. № 21.2.1/1861 та вих. № 21.2.1/1862 про відшкодування суми коштів, сплачених Банком за гарантією, а також 31 серпня 2022 року - листи-вимоги від 29 серпня 2022 року вих. № 21.2.1/2198 та вих. № 21.2.1/2197 про необхідність сплати вищевказаними особами заборгованості у загальному розмірі 611 450,28 грн. Однак вказані вимоги були залишені відповідачами без задоволення.

Відповідно до положень статті 200 Господарського кодексу України (далі - ГК України), гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень.

До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до статті 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За положеннями статті 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання врегульований Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15 грудня 2004 року (далі - Положення).

Підпунктом 9 пункту 3 Положення визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку.

Гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин (підпункт 8 пункту 3 Положення).

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що гарантія - це односторонній правочин, за яким гарант приймає на себе обов`язок сплатити бенефіціару на його вимогу певну грошову суму внаслідок невиконання боржником (принципалом) взятих на себе зобов`язань, забезпечених гарантією. Основна функція гарантії полягає в забезпеченні належного виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром. Отже, підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

У випадку, якщо гарант вирішив здійснити виплату за гарантією, обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії (стаття 566 ЦК України). Гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником (частина 1 статті 569 ЦК України).

З аналізу вищенаведених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що при вирішенні спору про існування обов`язків принципала виплачувати в порядку регресу гаранту сплачену ним бенефіціару суму за гарантією, у предмет доказування входить також дослідження наявності чи відсутності виникнення у самого гаранта відповідного обов`язку з виплати, тобто, чи мав місце гарантійний випадок - порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду в постанові від 4 березня 2021 року по справі № 910/3500/19.

Одержана вимога/повідомлення бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії, натомість якщо суд встановить відсутність умов порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, недостовірність пред`явленої вимоги та/або порушення (недотримання) кредитором умов гарантій, то у такому разі підстави для сплати банком гарантійної суми та відповідно регресний обов`язок принципала та його поручителя відсутні.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 7 грудня 2021 року в справі № 910/2831/20.

Відповідно до положень статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Всупереч вказаних вимог позивачем не надано доказів та не доведено належними засобами доказування обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, а саме: виникнення належних підстав для виплати гарантійної суми на користь бенефіціара у розмірі 493 020,73 грн та підстави вимагати у відповідачів відшкодування її в порядку зворотної вимоги.

Зокрема, як вбачається із матеріалів справи, Банк отримав від бенефіціара письмову вимогу 3 червня 2022 року, тобто в межах дії банківської гарантії, яка була чинною до 6 жовтня 2022 року включно.

Однак, ані Банком, ані бенефіціаром не надано будь-яких доказів на підтвердження факту порушення Товариством на момент отримання позивачем вищевказаної вимоги основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, тобто факту настання гарантійного випадку згідно з пунктом 1.2. договору про надання банківської гарантії від 6 жовтня 2021 року № 12918-21, а саме: невиконання або неналежне виконання принципалом своїх обов?язків перед бенефіціаром відповідно до договору про надання агентських послуг з продажу пасажирських перевезень № б/н від 23 червня 1998 року, що був укладений між бенефіціаром та принципалом.

Опис вказаного у вимозі бенефіціара порушення Товариством своїх зобов`язань, а саме: неналежне виконання Товариством фінансових зобов`язань: "Згідно з агентськими договорами з авіакомпаніями - членами БСП Україна, договору на надання послуг БСПлінк, графіка платежів і Посібника для Агентів - Місцеві Процедури, зокрема, Товариством не сплачено 493 020,73 грн - суми продажів пасажирських авіаперевезень від імені авіакомпаній - членів БСП Україна, включаючи адміністративні штрафи (компенсація вартості послуг за несвоєчасні розрахунки, 2-й випадок) і послугу БСПлінк; у зв?язку з невиконанням агентом своїх фінансових зобов?язань до 31 може 2022 року відповідно з офіційним повідомленням Агентського Адміністратора (Акредитаційний Центр, Мадрид, Іспанія) від 28 квітня 2022 року, дію договору про надання агентських послуг з продажу авіаперевезень (Passenger Sales Agency Agreement) припиняється з 1 червня 2022 року", - не є конкретизованим, оскільки не визначає, який саме пункт вказаних договорів/положень було порушено Товариством. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості встановити, яке саме зобов`язання, забезпечене гарантією, не виконав/виконав неналежним чином принципал.

Слід також зазначити, що жоден із перелічених у вимозі фактів можливого порушення Товариством своїх зобов`язань не охоплюється визначенням гарантійного випадку в розумінні пункту 1.2. договору про надання банківської гарантії від 6 жовтня 2021 року № 12918-21, оскільки за умовами цього пункту гарантією забезпечується виключно невиконання або неналежне виконання умов договору про надання агентських послуг з продажу пасажирських перевезень № б/н від 23 червня 1998 року (далі - агентський договір).

У той же час, ні самим позивачем, ні іншими учасниками справи взагалі не було надано суду копію вказаного агентського договору.

При цьому, пунктом 2.1. договору чітко визначено, що розмір грошової суми, що підлягає виплаті бенефіціару, складається з документально підтверджених сум неоплачених принципалом рахунків виключно відповідно до агентського договору. Однак матеріали справи не містять доказів надання Банку бенефіціаром такого документального підтвердження неоплачених Товариством сум.

Також статтею 564 ЦК України унормовано, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - у розумний строк, і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.

Отже при вирішенні спору про стягнення коштів за гарантією суди мають з`ясувати у першу чергу, чи настав гарантійний випадок (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а також мають встановити, чи відповідала пред`явлена кредитором (бенефіціаром) гаранту письмова вимога про сплату грошової суми або додані до неї документи умовам гарантії та чи була подана ця вимога та додані до неї документи у межах строку дії гарантії. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду в постанові від 4 березня 2021 року по справі № 910/3500/19.

Верховний Суд у вказаній вище постанові зазначив, що підставою для здійснення виплати грошових коштів за гарантією є належним чином оформлена вимога бенефіціара. Аналіз наведених норм свідчить про те, що ця вимога бенефіціара має бути письмовою та має відповідати умовам, передбаченим у самій гарантії. При цьому, зобов`язання гаранта платити за гарантією не залежить від вимог або заперечень, що випливають з будь-яких відносин поза відносинами між гарантом та бенефіціаром.

Відповідно до пункту 11 частини 2 Положення належне представлення - представлення документів за гарантією/контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії/контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія/ контргарантія, а якщо немає відповідного положення в гарантії/контргарантії або правилах, - міжнародній стандартній практиці за гарантіями/контргарантіями.

Пунктом 2 банківської гарантії від 6 жовтня 2021 року сторони погодили умови щодо форми та змісту вимоги бенефіціара: надіслана на адресу Банку письмова вимога, що супроводжується підписаним бенефіціаром повідомленням про невиконання Товариством своїх зобов?язань, передбачених Правилами ІАТА з Продажу пасажирських перевезень для Агентів, та/або агентськими договорами, із зазначенням загальної суми, заборгованої агентом перед авіакомпаніями - членами ІАТА або авіакомпаніями - учасниками BSP Україна, та банківських реквізитів бенефіціара.

У порушення вищевикладеного, до вказаної вище вимоги передбачених банківською гарантією документів (підписане бенефіціаром повідомленням про невиконання Товариством своїх зобов?язань) додано не було.

Окрім того, у вимозі бенефіціар зазначив, що остання направлена на відшкодування коштів відповідно до умов банківської гарантії від 7 листопада 2021 року № 12 918-21, тоді як основне зобов`язанння Товариства було забезпечене банківською гарантією від 6 жовтня 2021 року № 12 918-21. При цьому, принципалом за цією гарантією є ТОВ "Пілот", а не ТОВ Агентство "Пілот", як зазначено бенефіціаром у вимозі.

Оскільки ані бенефіціаром, ані Банком під час розгляду вказаної вимоги для вирішення питання про здійснення виплати за банківською гарантією не було подано жодних листів чи пояснень щодо описок, помилок, допущених у зазначеній вимозі, суд дійшов висновку про те, що вимога бенефіціара від 3 червня 2022 року не може вважатися такою, що становить належне представлення в розумінні банківської гарантії від 6 жовтня 2021 року № 12 918-21, а отже на час її розгляду у Банку були відсутні підстави для виплати гарантійної суми.

Враховуючи те, що Банком не надано доказів та не доведено належними засобами доказування виникнення підстав для реалізації права на зворотну вимогу (регрес) та її задоволення, заявлені вимоги в частині стягнення 493 020,73 грн гарантійної суми в порядку зворотної вимоги (основна вимога), а також 42 548,38 грн заборгованості по процентам, нарахованим за користування коштами, сплаченими Банком за гарантією, а також штрафних санкцій, зокрема 67 537,09 грн пені, нарахованої на цю основну заборгованість та 1 953,39 грн пені, нарахованої на заборгованість за прострочення сплати процентів, як похідні вимоги від основної, є необґрунтованими, не доведеними та задоволенню не підлягають.

Разом із цим, у договорі про надання банківської гарантії від 6 жовтня 2021 року № 12918-21 сторони погодили, що за супроводження вказаної угоди Товариство сплачує Банку винагороду у формі комісії.

Згідно з пунктами 3.1., 3.2. та 3.3. даної угоди в день її укладення сплачується комісія за супроводження договору гарантії в сумі 11 560,68 грн, що є гривневим еквівалентом 437,50 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 6 жовтня 2021 року, без ПДВ. У подальшому, принципал сплачує гаранту комісійну винагороду за супроводження цього договору в загальній сумі, еквівалентній 4 812,50 дол. США, згідно з таким графіком платежів: гривневий еквівалент 437,50 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на: 29 жовтня 2021 року, 30 листопада 2021 року, 31 грудня 2021 року, 31 січня 2022 року, 28 лютого 2022 року, 31 березня 2022 року, 29 квітня 2022 року, 31 травня 2022 року, 30 червня 2022 року, 29 липня 2022 року та 31 серпня 2022 року. Дата здійснення платежу: щомісячно до 5-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування. Комісія за супроводження зазначеного правочину нараховується в останній робочий день місяця, згідно з наведеним вище графіком платежів.

Частиною 1 статті 173 ГК визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується наявність у Товариства грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача заборгованості по сплаті комісії у розмірі 95 550,73 грн. Товариство вказану обставину не спростувало, доказів погашення цієї заборгованості суду не надало, у зв`язку з чим вимоги в цій частині позову до вказаного відповідача підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за порушення строків сплати комісії за договором у розмірі 18 228,37 грн, нарахованої за періоди: з 5 листопада 2021 року по 7 листопада 2021 року на суму боргу в розмірі 11 517,84 грн, за 5 січня 2022 року на суму боргу в розмірі 11 934,21 грн, з 7 лютого 2022 року по 8 лютого 2022 року на суму боргу в розмірі 12 592,96 грн, з 7 березня 2022 року по 4 квітня 2022 року на суму боргу в розмірі 12 357,13 грн, з 5 квітня 2022 року по 4 травня 2022 року на суму боргу в розмірі 25 156,15 грн, з 5 травня 2022 року по 6 червня 2022 року на суму боргу в розмірі 37 955,17 грн, з 7 червня 2022 року по 4 липня 2022 року на суму боргу в розмірі 50 754,19 грн, з 5 липня 2022 року по 4 серпня 2022 року на суму боргу в розмірі 63 553,21 грн, з 5 серпня 2022 року по 5 вересня 2022 року на суму боргу в розмірі 79 551,97 грн та з 6 вересня 2022 року по 10 листопада 2022 року на суму боргу в розмірі 95 550,73 грн,

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони у пункті 6.2. договору погодили, що за невиконання або несвоєчасне виконання зобов?язань, передбачених у розділі 3 та пункті 5.2.11.2. угоди, Товариство сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що нараховується до повного виконання Товариством своїх зобов?язань за цим договором.

Зважаючи на те, що укладеним між сторонами договором встановлено більш тривалий строк нарахування вищевказаної штрафної санкції, ніж встановлений частиною 6 статті 232 ГК України, суд дійшов висновку про те, що нарахування пені за прострочення сплати комісії за визначені позивачем періоди не суперечить приписам вищевказаної норми.

Оскільки заявлений Банком до стягнення розмір неустойки відповідає вимогам чинного законодавства та не перевищує арифметично правильні суми, розраховані судом, позовна вимога про стягнення з Товариства 18 228,37 грн пені за прострочення сплати комісії також підлягає задоволенню.

Як вже було встановлено судом, на забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання банківської гарантії від 6 жовтня 2021 року № 12918-21 між Товариством, як принципалом, Банком, як гарантом/кредитором, та ОСОБА_1 , як поручителем, був укладений договір поруки від 7 жовтня 2021 року № 12918-21-П.

Відповідно до пункту 1.1 цього договору поруки поручитель поручається перед гарантом та зобов?язується відповідати за повне та своєчасне виконання принципалом своїх боргових зобов?язань перед гарантом за договором гарантії в повному обсязі таких зобов`язань. Сторони домовились, що зобов?язання поручителя перед гарантом є безумовними та для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором поруки та договором гарантії, не потребується.

Згідно з пунктом 1.2. даної угоди поручитель та принципал відповідають перед гарантом як солідарні принципали. Поручитель відповідає перед гарантом у тому ж обсязі, що і принципал, у такому ж порядку та строки. Гарант має право вимагати виконання боргових зобов?язань частково або в повному обсязі як від принципала та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Гарант, у разі одержання виконання боргових зобов`язань принципалом та/або поручителем не в повному обсязі, має право вимагати/отримати неодержані/невиконані боргові зобов?язання від принципала та/або поручителя. Принципал та поручитель залишаються зобов?язаними доти, доки боргові зобов?язання не будуть виконані в повному обсязі.

Порукою за вказаним правочином забезпечуються вимоги гаранта щодо сплати (відшкодування) принципалом кожного і всіх його боргових зобов`язань за договором гарантії у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у договорі гарантії або можуть виникнути на підставі договору гарантії в майбутньому. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги гаранта щодо відшкодування суми гарантії, сплати комісійної винагороди за супроводження гарантії, сплати комісії за здійснення гарантом платежів (будь-якої їх частини) за гарантією на користь бенефіціара, а також сплата неустойки (пені, штрафу) за прострочення, невиконання умов договору гарантії (пункт 2.1. договору поруки).

Згідно з пунктом 6.1. договору поруки підписанням цієї угоди сторони підтверджують, що положення даного пункту є достатньою підставою для цілей здійснення поручителем виконання боргових зобов`язань згідно з цим договором поруки та/або договором гарантії без необхідності направлення гарантом поручителю будь-якої вимоги/документа. Направлення гарантом вимоги до поручителя є його правом, а не обов`язком. У разі направлення гарантом вимоги до поручителя щодо виконання боргових зобов`язань, поручитель зобов`язується виконати таку вимогу та боргові зобов`язання, зазначені в ній, у строк/термін, зазначений у такій письмовій вимозі.

Вимога вважається отриманою поручителем, якщо вона була направлена поштою на адресу поручителя, кур?єром, вручена поручителю (представнику поручителя) за адресою, вказаною в цьому договорі. При цьому, гарант надає опис стану виконання принципалом його зобов?язань за договором гарантії, з метою належного виконання поручителем своїх зобов?язань за цим договором. Для дійсності вимоги гарант не зобов?язаний надавати поручителю будь-якого іншого підтвердження невиконання боргових зобов?язань принципалом (6.1.1. договору поруки).

Згідно з пунктами 7.1. та 7.2. вказаної угоди, остання набирає чинності з моменту її підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань та виконання зобов`язань за нею. Порука за цим договором припиняється після спливу 3 років з настання кінцевої дати виконання боргових зобов?язань, але не пізніше повного виконання боргових зобов?язань та виконання зобов?язань за цим правочином.

За статтею 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, в яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку в повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо.

Матеріалами справи підтверджується звернення Банку до відповідачів з листами- вимогами щодо виконання договірних зобов`язань зі сплати комісії та штрафних санкцій за її несвоєчасну сплату від 29 серпня 2022 року вих. № 21.2.1/2198 та вих. № 21.2.1/2197. Однак відповідачами зазначені вимоги залишені без відповіді та задоволення. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Докази наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за порушення умов вказаного договору поруки матеріали справи також не містять.

Отже позивач, користуючись наданим йому за договором поруки та статтями 543, 554 ЦК України правом, обґрунтовано звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів наявної заборгованості по комісії в розмірі 95 550,73 грн, а також 18 228,37 грн пені за несвоєчасну її сплату за договором про надання банківської гарантії від 6 жовтня 2021 року № 12918-21. Відтак, позовна вимога про солідарне стягнення вищевказаних сум з Товариства та ОСОБА_1 є правомірною та підлягає задоволенню.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, вимоги Банку підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот" (02088, місто Київ, вулиця Лісова, будинок 80; ідентифікаційний код 25587911) та фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 50; ідентифікаційний код 14360506) 95 550 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 73 коп. заборгованості по комісії, 18 228 (вісімнадцять тисяч двісті двадцять вісім) грн 37 коп. пені за несвоєчасну сплату комісії, а також 1 706 (одну тисячу сімсот шість) грн. 88 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано: 5 червня 2023 року.

Суддя Є.В. Павленко