ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2023 р. Справа№ 910/15015/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» з ринку на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 (повний текст підписано 27.06.2022)

у справі № 910/15015/21 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія"

до Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК"

про стягнення 18 795,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/15015/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» задоволено частково; вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» борг у розмірі 15 036, 30 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 816, 02 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, з питань безпосереднього виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі №910/15015/21 в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», позивач) звернулось до суду із позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420073947 від 01.01.2019 в розмірі 15 036, 30 грн.; пені в розмірі 1 280, 55 грн., 3% річних в розмірі 673, 86 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 1 804, 37 грн..

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань за Договором постачання електричної енергії № 420073947 від 01.01.2019, в частині здійснення розрахунків за період споживання електроенергії з червня 2019 по січень 2020.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі №910/15015/21 позовні вимоги задоволено частково.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог щодо стягнення суми основного боргу, оскільки заборгованість відповідача з оплати електричної енергії, що постачалась до приміщень по бульвару Незалежності, буд. 3 б, м. Бровари, які використовувались відділенням банку, стосується безпосередньо господарської діяльності цього банку, відповідно обмеження, встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін.

При цьому, за розглядом заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції зазначив, що строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у період з червня 2019 по січень 2020 в силу приписів пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину, відтак, у зв`язку з продовженням строків, визначених ст. 257 ЦК України, у суду відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності за вищезазначеною вимогою.

У задоволенні вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат суд відмовив з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13.04.2018 у справі №911/501/17, оскільки частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено заборону на нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку та нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» з ринку звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволення позову та прийняти нове про відмову в позові.

Згідно доводів апеляційної скарги:

- Фонд гарантування здійснює заходи щодо виведення неплатоспроможного банку - ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку виключно відповідно до порядку, визначеного Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- на момент розгляду справи ліквідаційна процедура банку знаходиться на етапі внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію припинення юридичної особи, що є останнім етапом ліквідаційного процесу;

- на сьогоднішній день ліквідаційна процедура ПАТ «ВіЕйБі Банк» вважається завершеною, однак суд першої інстанції на вказане не звернув уваги та ухвалив незаконне та необгрунтоване рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» з ринку на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/15015/21; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час апеляційного провадження від позивача отримано відзив на апеляційну скаргу в якому представник просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/15015/21.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

01.01.2019 між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі - енергопостачальна організація) та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - споживач) укладено договір на постачання електричної енергії №420073947, за умовами пункту 2.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач сплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі.

Обсяг проданої споживачу електроенергії визначається ОСР та для споживачів, які не є побутовими (юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), підтверджується шляхом підписання Сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії / акта приймання передачі електричної енергії (п. 2.3 договору).

Датою початку постачання електричної енергії Споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні (п. 3.4 договору).

Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.7 договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.5.8 договору).

Якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, або не допустив уповноважених представників Постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території Споживача, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ (з урахуванням особливостей, встановлених для вразливих споживачів). У разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати за цим Договором. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції (п. 5.11 договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п. 9.1 договору).

Цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання але не раніше дати, наведеній в комерційній пропозиції. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні (п. 13.1 договору).

Як встановлено п. 13.2. договору у разі внесення постачальником, в установленому чинним законодавством порядку змін до змісту типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, затвердженого Регулятором, Сторони погоджуються з такими змінами у цьому Договорі. Постачальник зобов`язаний поінформувати Споживача про такі зміни не пізніше ніж за 20 днів до дати введення в дію цих змін.

Додатком №1 від 20.12.2018 до договору сторони погодили заяву - приєднання та визначили об`єкт споживача за адресою м. Бровари, Бульвар Незалежності, 3б.

Додатком № 3 до договору сторони погодили комерційну пропозицію «Універсал».

28.01.2020 на адресу позивача надійшов лист від відповідача з проханням достроково припинити дію Договору про постачання електричної енергії з 31.01.2020, а тому починаючи з лютого 2020 року постачання відповідачу електричної енергії згідно договору № 420073947 припинено.

У період з червня 2019 по січень 2020 відповідачем спожито електричної енергії на суму 15 036, 30 грн.; про надання електричної енергії у вказаному періоді свідчать також акти прийняття - передавання електричної енергії, копії яких долучено до матеріалів справи.

Враховуючи, що факт надання позивачем визначених умовами договору послуг у вигляді електричної енергії та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати наданих послуг підтверджений матеріалами справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення 15 036, 30 грн основного боргу.

При цьому, судом відхилені заперечення відповідача, і з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13.04.2018 у справі №911/501/17, зазначено, що заборгованість відповідача з оплати електричної енергії, що постачалась до приміщень по бульвару Незалежності, буд. 3 б, м. Бровари, які використовувались відділенням банку, стосується безпосередньо господарської діяльності цього банку, а тому обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін.

За розглядом заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції враховував, що строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у період з червня 2019 по січень 2020 в силу приписів пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину, відтак, у зв`язку з продовженням строків визначених ст. 257 ЦК України у суду відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності за вищезазначеною вимогою.

У задоволенні вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат суд відмовив з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13.04.2018 у справі №911/501/17, оскільки частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено заборону на нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку та нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення 15 036, 30 грн. боргу за Договором на постачання електричної енергії № 420073947 від 01.01.2019, що виник внаслідок несплати спожитої електричної енергії за період з червня 2019 по січень 2020, а також про стягнення пені в розмірі 1 280, 55 грн., 3% річних в розмірі 673, 86 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 1 804, 37 грн.

За встановлених обставин справи щодо підтвердженого факту споживання відповідачем електричної енергії у спірному періоді (по січень 2020) правомірним є рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача про стягнення суми боргу 15 036, 30 грн., який утворився по договору № 420073947 від 01.01.2019.

Доводи апеляційної скарги, що на сьогоднішній день ліквідаційна процедура ПАТ «ВіЕйБі Банк» вважається завершеною, однак суд першої інстанції на вказане не звернув уваги та ухвалив незаконне та необгрунтоване рішення, апеляційним господарським судом оцінюються критично з огляду на відсутність в матеріалах справи належних доказів внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Згідно положень ст. 77 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Посилання апелянта на необхідність звернення позивача до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про включення його вимог до реєстру кредиторів банку є необгрунтованими, належно оцінені судом першої інстанції та відхилені з огляду на встановлені обставини, що заборгованість відповідача з оплати електричної енергії, що постачалась до приміщень по бульвару Незалежності, буд. 3 б, м. Бровари, які використовувались відділенням банку, стосується безпосередньо господарської діяльності цього банку, відповідно обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки спростовуються встановленими у справі фактичними обставинами, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276 ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з питань безпосереднього виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/15015/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 у справі № 910/15015/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, з питань безпосереднього виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку.

4. Матеріали справи № 910/15015/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська