ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2023 р. Справа№ 927/62/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Зорі В.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" на рішення господарського суду Чернігівської області від 19.09.2022 (повний текст складено - 27.09.2022) у справі № 927/62/22 (суддя - Федоренко Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро"

до Фермерського господарства "Вікторія"

третя особа, яка не заявляє самостійній вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити певні дії

та за зустрічним позовом Фермерського господарства "Вікторія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро"

про визнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

12.01.2022 до Господарського суду Чернігівської області надійшов первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЗІ-АГРО" до Фермерського господарства "ВІКТОРІЯ" про зобов`язання надати доступ до незаконно утриманого зерна кукурудзи українського походження 3-го класу, ДСТУ 4525:2006 у кількості 97 тонн 810 кг (вартістю 762917,41 грн.), яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ФОЗІ-АГРО".

Позивач вказував на неналежне виконання відповідачем Договору поставки сільськогосподарської продукції №23.10/21 від 10.03.2021.

Товариство зазначало, що Фермерське Господарство «Вікторія» передало у власність Товариству 97 тон 810 кг зерна кукурудзи українського походження 3 класу, ДСТУ 4525:2006, шляхом відгрузки 17.03.2021 на наданий позивачем автотранспорт, який був зважений, видана видаткова накладна, проте з території складу в с. Велика Доч Борзнянського району Чернігівської області автотранспорт зерно невивіз.

20.03.2021 Фермерське господарство вивантажило зерно з автотранспорту Товариства, а у товарно-транспортних накладних зробило позначку про помилковість навантаження.

Наводячи такі доводи, Товариство вважало, що за умовами договору з моменту складення видаткової накладної воно є власником зерна, тому має право на позов про зобов`язання надати доступ до незаконно утримуваного відповідачем зерна.

Заперечуючи проти позову, Фермерське Господарство просило визнати недійсним укладений між ним та Товариством договір поставки сільськогосподарської продукції №23.10/21 від 10.03.2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.09.2022 року у справі № 927/62/22 у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" до Фермерського господарства "Вікторія" про зобов`язання надати доступ до незаконно утриманого майна, а саме: кукурудзи української походження 3-го класу, ДТСУ5425:2006 у кількості 97 тонн 810 кг (вартістю 762917,41 грн), яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро", відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що Фермерське Господарство на час звернення з первісною позовною заявою до суду незаконно утримувало зерно кукурудзи українського походження, врожаю 2020 року, 3-го класу, ДСТУ 4525:2006 у кількості 97 тонн 810 кг, яке належить позивачу за первісним позовом.

Крім того, суд першої інстанції послався на обставини, що були установлені у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 26.05.2021 у справі №927/354/21, яке набрало законної сили, спір у якій ініційовано Товариством до Фермерського господарства про стягнення неустойки (штрафу) в сумі 187200,00 грн., суд установив відсутність факту поставки товару за Договором поставки сільськогосподарської продукції №23.10/21 від 10.03.2021 в кількості 200т.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.09.2022 року у справі № 927/62/22 в частині відмови у задоволенні первісного позову ТОВ "Фозі-Агро" до ФГ "Вікторія" про зобов`язання вчинити певні дії за договором поставки сільськогосподарської продукції № 23.10/21 від 10.03.2021 та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення, оскільки долученими до матеріалів справи первинними документами- видатковою накладною № 4 від 17.03.2021 та товарно транспортними накладними № 22/11 Р від 17.03.2021, № 22/13 Р від 17.03.2021, № 22/14Р від 17.03.2021, № 22/15 від 17.03.2021 підтверджується набуття права власності позивача на кукурудзу 3 класу 2020 року, що знаходиться у незаконному володінні відповідача.

Крім того, заявив апелянт матеріали справи не містять документів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є власником зерна, яке було загружено у транспорт ТОВ "Фозі-Агро".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" на рішення господарського суду Чернігівської області від 19.09.2022 залишити без руху та встановлено строк, для усунення недоліків апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали

10.02.2023 електронною поштою до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази сплати судового збору та клопотання про поновлення пропущеного строку. З вказаних документів вбачається, що позивачем усунуто недоліки апеляційної скарги, про які вказано в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.09.2022 р. у справі № 927/62/22 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" на рішення господарського суду Чернігівської області від 19.09.2022 у справі № 927/62/22.

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі

10.03.2021, між Фермерським Господарством, як постачальником, та Товариством, як покупцем, був укладений ( Договір поставки сільськогосподарської продукції №23.10/21 (надалі - Договір), за п.1.1. та п.1.3. якого Постачальник зобов`язався продати (передати в власність), а Покупець - прийняти в власність та оплатити кукурудзу українського походження, врожаю 2020 року (надалі - товар). Найменування товару: кукурудза фуражна (ІІІ клас) ДСТУ 4525:2006, у кількості 200тонн, за ціною 7800грн за 1тонну (з ПДВ), загальною вартістю товару 1560000 грн. (з ПДВ).

За пунктами 2.1.-2.4. Договору строк поставки товару - до 17.03.2021 включно.

Сторонами застережено, що якщо кінцева дата передачі товару випадає на вихідний або святковий день, кінцева дата передачі товару автоматично переноситься на перший робочий день, що йде за кінцевою датою передачі. Товар може передаватись Покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений в цьому Договорі, має бути переданий у термін, установлений п.2.1. Договору.

Датою поставки товару вважається дата поставки товару на зерновий склад Покупця. Товар, що передається за цим Договором, переходить у власність Покупця після завантаження транспорту наданого Покупцем. При передачі товару Продавець зобов`язується надати Покупцю або вказаній ним особі: оригінал даного Договору, підписаного уповноваженим представником Постачальника і завіреного печаткою; рахунок-фактуру; видаткову накладну, виписану в день передачі товару.

У разі неможливості виконання цього пункту (незалежно від обставин) Постачальник зобов`язується надіслати оригінали документів на поштову адресу Покупця до 15.03.2021.

Сторони п.3.1. Договору погодили, що 100% оплати контрактної партії товару здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника протягом одного банківського дня з дати поставки товару.

Відповідно до п.4.1. Договору покупець надає транспорт (власний або найманий) до 19.03.2021 включно. Покупець виписує товарно-транспортну документацію після повного виконання п.2.3. та п.2.4. Договору (п.4.4.1. Договору).

Сторони домовились, що в разі виникнення спорів чи розбіжностей, товар, що передається за цим Договором, має бути збережений Постачальником у належній кількості та якості, до повного вирішення всіх спорів та розбіжностей (п.4.4.3. Договору).

Товариство вказувало, що у пункт завантаження (с. Головеньки, м. Борзна, Борзнянського району, Чернігівської області), 16.03.2021 прибув уповноважний представник позивача Савін О.О., з метою обміну сторонами оригіналами документів, що підтверджують перехід права власності сільськогосподарської продукції, обумовленої Договором, про що зокрема свідчить наказ про відрядження №09 від 15.03.2021 та посвідчення про відрядження від 16.03.2021 (копії наявні в матеріалах справи), з відміткою ФГ "Вікторія" про прибуття згаданого представника.

Встановлено, між позивачем та фізичною особою - підприємцем Стадниченко М.М. укладено договір перевезення вантажу автомобільним транспортом №15-03/21 від 15.03.2021; між позивачем та фізичними особами - підприємцями Жигадло В.А., Франчук В.О. , Бабич М.І. та Богдан П.В. - разові договори на перевезення вантажів автомобільним транспортом №№1-17 від 17.03.2021, 2-17 від 17.03.2021, 3-17 від 17.03.2021 та 4-17 від 17.03.2021 (належним чином засвідчені копії наявні в матеріалах справи).

Виходячи з умов разових договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом №№1-17 від 17.03.2021, 2-17 від 17.03.2021, 3-17 від 17.03.2021 та 4-17 від 17.03.2021, адреса завантаження (подачі) автотранспорту: 17.03.2021, с. Нові Млини, Борзнянський район, Чернігівська область, з 11:00 по 11:30.

За заявкою №1 від 15.03.2021 до договору перевезення вантажу автомобільним транспортом №15-03/21 від 15.03.2021 маршрут: с. Головеньки, Борзнянський район, Чернігівська область (17.03.2021, місце завантаження) - м. Миколаїв, Миколаївська область (18.03.2021, місце розвантаження).

Як вбачається з актів від 17.03.2021, складених у двосторонньому порядку між замовником - ТОВ "Фозі-Агро" та перевізниками, автотранспорт прибув 17.03.2021 під завантаження у належний час (об 11:00).

17.03.2021 згідно з товарно-транспортними накладними №22/11Р від 17.03.2021, №22/13Р від 17.03.2021, №22/14Р від 17.03.2021 та №22/15Р від 17.03.2021 позивачу відвантажено частину товару (зерно кукурудзи) в обсязі 97,81тонн (маса нетто).

У подальшому навантажені автомобілі були зважені та закриті на території складу: с. Велика Доча Борзнянського району.

20.03.2021, весь вантаж було вивантажено з транспортних засобів, а в видаткових накладних №22/11Р від 17.03.2021, №22/13Р від 17.03.2021, №22/14Р від 17.03.2021 та №22/15Р від 17.03.2021, керівником ФГ "Вікторія", зроблено відмітку про те, що автотранспорт позивача був завантажений помилково зерном кукурудзи, загальною вагою 97,81тонн (маса нетто), що належало на праві власності іншому суб`єкту господарювання.

Посилаючись на приписи ст. 316, 317, ч.1,2 ст. 334 та ст.387 Цивільного кодексу України , Товариство зазначало, що суд має зобов`язати Фермерське господарство надати доступ до незаконно утриманого зерна кукурудзи українського походження 3-го класу, ДСТУ 4525:2006 у кількості 97 тонн 810 кг (вартістю 762917,41 грн.), яке належить на праві власності Товариству.

Заслухавши доводи представників сторін, розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені апеляційної скарги, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За частиною 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві в строк, установлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Отже, правовою метою купівлі-продажу, як і поставки, є передання у власність товару від продавця до покупця.

З пояснень сторін випливає, що Фермерське господарство реально зерно Товариству не передало, а отже не виконало умови укладеногоміж учасниками спору договору.

Завантаження 17.03.2021 р. та вивантаження направленого покупцем на склад постачальника автомобіля 20.03.2021 р., як і складені постачальником товарно-транспортні накладні з виправленнями про помилковість їх складення, на які посилається Товариство як на доказ набуття ним у власність зерна кукурудзи, спростовують доводи Товариства про набуття ним у власність зерна кукурудзи, загальною вагою 97,81тонн (маса нетто) і одночасно підтверджує доводи Товариства про невиконання Фермерським господарством, як постачальником, зобов`язання з передачі обумовленого договором товару у власність покупця , отже і умов укладеного між сторонами Договору .

З наявних у справі документів та пояснень апелянта слідує, що Товариство оплату покупної вартості товару не здійснювало.

Жодних повідомлень продавця про готовність до передачі товару у визначений договором строк , або у визначеному договором місці, матеріали справи також не містять.

Відповідно до абзацу третього п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема, шляхом маркування

При відсутності реальної передачі товару постачальником, нездійснення його оплати покупцем, товар не вважається проданим покупцю.

За таких обставин справи, Товариство не може стверджувати, що зерно кукурудзи українського походження 3-го класу, ДСТУ 4525:2006 у кількості 97 тонн 810 кг, вартістю 762917,41 грн., по перше, належить Товариству, і що зерно, по - друге, незаконно утримується Фермерським господарством.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісного позову є вірними.

Згідно з положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Сторона при зверненні з позовом до господарського суду повинна довести, що її суб`єктивне право порушене, не визнано чи оспорюється, а об`єктом захисту є її охоронюваний законом інтерес.

За змістом положень вказаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отож, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані вище приписи процесуального закону покликані забезпечити змагальність судового процесу, а також забезпечити додержання принципу правової визначеності, одним з проявів якого є неможливість задоволення позовних вимог за відсутності доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання первісної позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро".

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В ИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.09.2022 у справі № 927/62/22 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №9927/62/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України

Повний текст постанови складено 01.06.2023

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко