ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023 р. Справа № 917/478/23

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця", пр-т Повітрофлотський, 11/15, м. Київ, 03049, код ЄДРПОУ ВП 40081347

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр промислового ремонту та будівництва", вул. Олександра Халаменюка, 5-А, м. Кременчук, Полтавська область, 39600,

про стягнення штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. №511/23 від 27.03.2023 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр промислового ремонту та будівництва" про стягнення 1 118 870,69 грн. пені.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Договором купівлі-продажу № ЦБРК-22-3д від 18.04.2022 в частині попередньої оплати товару.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2023 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 31.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/478/23, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (вх. № 2625 від 11.04.2023 року) ухвалу Господарського суду Полтавської області вручено відповідачу 06.04.2023 року, проте, останній наданими йому процесуальними правами не скористався, відзив на позов чи то будь-яких заяв та клопотань не надав.

Згідно ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

18.04.2022 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр промислового ремонту та будівництва" (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № ЦБРК-22-3д, за яким продавець зобов`язався за цим договором передати у власність покупця, металобрухт (метали чорні вторинні), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити Товари на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 1.1. Договору Продавець зобов`язується передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити металобрухт (брухт металів чорних вторинних згідно з ДСТУ 4121-2002 (далі - Товар).

Згідно пункту 2.1. Договору ціна складається з сукупної вартості Товару відповідно до Специфікації №1 на Товар (Додаток 1 до Договору) та вартості послуг щодо організації навантаження Товару (у разі їх надання) відповідно до Специфікації №2 (Додаток 3 до Договору) та становить: вартість Товару - 10 261000,00 грн. без ПДВ, вартість послуг щодо організації навантаження Товару - 472 534,56 грн., у тому числі ПДВ 78 755,76 грн, загальна ціна Договору складає 10 733 534,56 грн.

Оплата вартості Товару здійснюється Покупцем у такому порядку (пункт 2.4. Договору) :

- сума попередньої оплати в розмірі 50 (п`ятдесят) % вартості Товару, яка становить 5 130 500,00 грн. без ПДВ сплачується Покупцем на поточний рахунок Продавця, вказаний в реквізитах для розрахунків за Товар, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання Сторонами цього Договору (п. 2.4.1. Договору);

- після здійснення відвантаження Товару на 80 (вісімдесят) % суми попередньої оплати відповідно до пункту 2.4.1 цього Договору, Покупець зобов`язаний сплатити решту 50 (п`ятдесят) % вартості Товару, яка становить 5 130 500,00 грн. без ПДВ на поточний рахунок Продавця, вказаний в реквізитах для розрахунків за Товар, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання відповідного рахунку (п. 2.4.2. Договору).

Проте, відповідач своє зобов`язання в частині здійснення попередньої оплати у розмірі 50 % вартості Товару в сумі 5 130 500,00 грн. без ПДВ в зазначені договором строки не виконав, здійснивши оплату лише 15.11.2022, у зв`язку з чим позивач надіслав останньому претензію № ЦЗВ-20/2224 від 17.08.2022 про сплату пені у сумі 594 575,75 грн. (за період з 25.04.2022 по 10.08.2022).

Відповідач у відповідь на претензію надіслав Лист № 39 від 29.08.2022 де проти нарахування пені заперечує посилаючись на форс-мажорні обставини.

Наведені обставини стали підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр промислового ремонту та будівництва" 1 118 870,68 грн. пені.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, дсплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами Договір купівлі-продажу № ЦБРК-22-3д від 18.04.2022 року є підставою для виникнення господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно Господарського кодексу України та згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 689 ЦК України покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі - продажу.

Так, на виконання умов договору, а саме: п. 2.4.1. відповідач повинен був здійснити попередню оплату в розмірі 50 % вартості Товару, яка становить 5 130 500,00 грн. без ПДВ, на поточний рахунок Продавця, вказаний в реквізитах для розрахунків за Товар, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання Сторонами Договору, тобто в строк до 25.04.2022 включно.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач виконав вказане зобов`язання з простроченням, оскільки оплата відбулася лише 15.11.2022 згідно з платіжним дорученням від 15.11.2022 № 83, що підтверджується випискою по рахунку від 16.11.2022.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК).

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що за порушення Покупцем строків оплати за Товар та/або послуги щодо організації навантаження Товару, визначених п. 2.4. 2.5 цього Договору, Продавець має право стягнути з Покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов`язання, за кожен день прострочення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зокрема, факт виконання відповідачем свого обов`язку з попередньої оплати товару з простроченням, перевіривши правильність нарахування позивачем пені у онлайн системі "Ліга Закон", суд вважає, що у позивача виникло обгрунтоване право вимоги щодо стягнення пені в розмірі 1 118 870,68 грн. за визначений позивачем період з 26.04.2022 по 24.10.2022.

Щодо посилання відповідача у відповіді на претензію на настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: введення 24.02.2022 року на всій території України воєнного стану у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, то суд погоджується з твердженням позивача про необгрунтованість таких посилань з огляду на таке:

- спірний Договір був укладений під час дії правового режиму воєнного стану на всій території України, у зв`язку з чим ТОВ "ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОГО РЕМОНТУ ТА БУДІВНИЦТВА" усвідомлювало та повинно було усвідомлювати можливість настання негативних комерційних ризиків здійснення власної господарської діяльності;

- належним способом підтвердження настання для суб`єкта господарської діяльності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є саме відповідний сертифікат (висновок), виданий ТПП України або регіональними ТПП;

- за відсутності належних доказів настання дії непереборної сили (форс-мажорних обставин), які унеможливили виконання зобов`язання у строки, передбачені Договором, в силу положень ст. 218 ГК України не вбачається правових підстави для звільнення ТОВ "ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОГО РЕМОНТУ ТА БУДІВНИЦТВА" (як суб`єкта господарювання) від відповідальності.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими що підлягають до задоволення.

Згідно п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 16 789,06 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ПРОМИСЛОВОГО РЕМОНТУ ТА БУДІВНИЦТВА" (вул. Олександра Халаменюка, 5-А, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" AT "Укрзалізниця" (пр-т. Повітрофлотський, 11/15, м. Київ, 03049, код ЄДРПОУ ВП: 40081347) штрафні санкції (пеню) у сумі 1 118 870,68 грн. та 16 789,06 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С. М.