ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 Справа № 917/623/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Дмитра Сіроша, за участю секретаря судового засідання Людмили Бойченко, розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі

Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області

Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства

Полтавської обласної державної адміністрації

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря"

Полтавської районної державної адміністрації (правонаступник Чутівської районної державної адміністрації) та

Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України

про скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації та припинення права оренди земельної ділянки

Представники:

від прокуратури: Дорогейко О. В.

від Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області: не з`явився

від Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства: не з`явився

від Полтавської обласної державної адміністрації: не з`явився

від Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря": Стасовський М. В.

від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області: Купка Н. В.

від Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України: Любимська Н. О.

Обставини справи: Керівник Диканської окружної прокуратури Полтавської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства та Полтавської обласної державної адміністрації до Сільськогосподарського виробничого підприємства "Зоря", Полтавської районної державної адміністрації (правонаступник Чутівської районної державної адміністрації) та Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просить:

- скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 та припинити усі права щодо неї.

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області № 360 від 22.07.2005, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та іншого сільськогосподарського призначення на умовах оренди СВК Зоря на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області загальною площею 734,06 га (кадастровий номер :00:002:0011) в частині передачі: 57,18 га лісонасаджень, 49,19 га боліт, 1,57 га внутрішніх вод;

- скасувати державну реєстрацію та припинити право власності Чутівської районної державної адміністрації на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0011 площею 738,06 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населеного пункту на території Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, запис про державну реєстрацію якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.05.2021 за № 42213295;

- визнати недійсним договір оренди землі від 25.12.2005, укладений між Чутівською державною адміністрацією Полтавської області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом Зоря про надання в оренду земельної ділянки площею 734,06 га, для товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чутівської селищної ради Полтавського району (Чутівського району) Полтавської області в частині передачі: 57,18 га лісонасаджень, 49,19 га боліт, 1,57 га внутрішніх вод;

- скасувати державну реєстрацію та припинити право оренди СВК Зоря на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0011 площею 738,06, яка розташована за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області в частині передачі: 57,18 га лісонасаджень, 49,19 га боліт, 1,57 га внутрішніх вод, запис про державну реєстрацію якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 42213299 від 26.05.2021;

- зобов`язати СВК Зоря, повернути земельні ділянки лісогосподарського призначення площею 3,4961 га, та площею 44,6281 га, які включені до земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011, площею 738,0600 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Полтавської області на користь власника - держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації, шляхом підписання акту прийому-передачі землі;

- зобов`язати СВК Зоря, повернути земельні ділянки водного фонду (в тому числі 49,19 га боліт, 1,57 га внутрішніх вод), а також землі сільськогосподарського призначення площею 630,12 га, які включені до земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011, площею 738,0600 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Полтавської області на користь власника - в особі Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, шляхом підписання акту прийому-передачі землі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначає, що в частині земель лісогосподарського призначення земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0011 має перетин з землями Державного лісового фонду кв. 119 та кв. 123 Іскрівського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство», які перебували в постійному користуванні останнього, тому розпорядження такою землею районна державна адміністрація мала право здійснювати після погодження з землекористувачем та отримання висновку органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства, чим порушила вимоги статей 20, 122, 149 Земельного кодексу України. Також вказує, що до складу земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 входять землі водного фонду, а саме: болота, внутрішні води та прибережна захисна смуга річки Коломак, тому розпорядження такою землею районна державна адміністрація не мала права здійснювати, чим порушила вимоги статей 88, 89 Водного кодексу України.

Отже, передача в оренду СВК Зоря земельної ділянки відбулась з порушенням вимог лісового, водного та земельного законодавства, у зв`язку з чим, договір оренди земельної ділянки від 25.12.2005 підлягає визнанню недійсним, а земельні ділянки лісового та водного фонду - поверненню на користь держави.

15.07.2022 від відповідача 3 - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшов відзив на позов (вх. № 4718), у якому проти позову заперечує посилаючись а те, що Головне управління протиправних дій щодо позивача не вчиняло, його права не порушувало, тому позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

15.07.2022 від позивача - Полтавської обласної державної адміністрації надійшли пояснення (вх. № 4716), у яких підтримує позицію керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області та зазначає, що факт віднесення земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, інформацією ДП харківська державна лісовпорядна експедиція щодо факту накладення спірної земельної ділянки на землі ДП Полтавське лісове господарство, викопіюванням з Публічної кадастрової карти, матеріалами досудового розслідування кримінального провадження № 0000092 від 13.01.2022, тому, на підставі статей 19, 55, 57, 84 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовується ДП Полтавське лісове господарство для ведення лісового господарства.

25.07.2022 від третьої особи надійшли письмові пояснення (вх. № 4948), у яких підтримує позицію прокурора та зазначає, що вилучення спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення в установленому порядку не здійснювалася, що свідчить про порушення процедури вилучення земель лісогосподарського призначення.

25.07.2022 від Прокуратури надійшла відповідь на відзив (вх. № 4938), у якій зазначає, що рішення кадастрового реєстратора про реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 має бути визнано незаконним та скасоване у зв`язку з протиправним віднесенням вказаних земель до земель сільськогосподарського призначення.

04.08.2022 від відповідача 1 - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря" надійшов відзив на позов (вх. № 5250), у якому проти позову заперечує та зазначає, що ні позовна заява, ні матеріали додані до позовної заяви не містять доказів того, що на спірній земельній ділянці взагалі розташовані саме землі лісового призначення, їх реальна площа, не відображено фактичні межі таких лісів.

Також, зазначає, що інформація надана Українським державним проектним виробничим об`єднанням Київська лісовпорядна експедиція та ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція від 2007, 2017 років, не може бути достовірним доказом, оскільки не містить точних даних, а лише припущення щодо площі перетину спірної земельної ділянки з землями лісового фонду; прокурор у позовній заяві не вказав власника спірної земельної ділянки на час виникнення спірних відносин, до компетенції якого входило право розпорядження цією земельною ділянкою.

Крім того, відповідач 1 зазначає, що долученим до позову рішенням 19 сесії 23 скликання Полтавської обласної ради від 31.10.2001 передбачалася передача Державному лісогосподарському об`єднанню Полтаваліс земельних ділянок виключно за рахунок земель колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, які перебували в їх користуванні; позовна заява та долучені матеріали не містить відомостей, яке відношення має ДП Полтавське лісове господарство, Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства до Державного лісогосподарського об`єднання Полтаваліс. Вказаним рішенням не передбачалося передачі на праві постійного користування ДП Полтавське лісове господарство будь-яких земель лісового фонду, оскільки станом на 31.10.2001 такої юридичної особи як ДП Полтавське лісове господарство () не існувало, оскільки державна реєстрація цієї юридичної особи проведена лише 26.12.2002.

Тобто, як вважає відповідач 1, у цьому випадку всі права та обов`язки, в тому числі право на отримання в постійне користування земельних ділянок лісового фонду на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Полтавської обласної ради від 31.10.2001 у Державного лісогосподарського об`єднання Полтаваліс () припинилося, оскільки при ліквідації не передбачається будь-якого правонаступництва прав чи обов`язків, які виникли раніше.

Також відповідач 1 вважає посилання прокурора в позові на пункт 5 Перехідних Положень Лісового кодексу України недоречним, та таким, що не ґрунтується на вимогах закону, оскільки законодавець передбачив отримання такого права виключно на підставі відповідного рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування (стаття 116 Земельного кодексу України). Отже, стверджує, що прокурор, звертаючись з позовом в інтересах Держави, не зазначив, які права та інтереси ДП Полтавське лісове господарство та Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства саме станом на момент укладення оспорюваного договору (25.12.2005) порушені та в чому саме виявляється таке порушення.

Водночас наголошує, що ні позовна заява, ні долучені до неї письмові документи, не містять підтверджень того, що в межах земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0011 розташовані саме ліси.

Отже, стверджує що станом на момент укладення оспорюваного договору, прокурором не доведено що частина земельної ділянки відносилася до земель лісового фонду, не надано доказів того, що такі землі фактично передавалися як ДП Полтавське лісове господарство так і Полтавському обласному управлінню лісового та мисливського господарства, чи іншим лісогосподарським підприємства, а відповідно і не доведено необхідність отримання будь-яких законодавчо передбачених дозволів на відведення таких земельних ділянок в оренду суб`єктам господарювання в тому числі СВК ЗОРЯ.

Крім цього, зазначає, що позивач ніяким чином не посилається на факти формування земельної ділянки лісового фонду, не зазначає коли і на підставі яких документів вона сформована і якими документами визначається право постійного користування земельною ділянкою чи то ДП Полтавське лісове господарство, чи то Полтавським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Також вказує, що здійснення державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі свідчить про те, що державним кадастровим реєстратором у відповідності до зазначених вимог законодавства розглянуто проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0011, здійснено перевірку проекту землеустрою вимогам законодавства, у відповідності до наданих повноважень. Станом на момент укладення договору оренди землі, законодавчих заборон стосовно перебування в оренді земель водного фонду, в тому числі боліт, прибережних захисних смуг, ставків, тощо ні положення Земельного кодексу України ні положення Водного кодексу України не містили.

Водночас, ні позовна заява ні долучені до неї письмові документи, не містять будь - яких доказів стосовно неправомірності перебування в оренді СВК ЗОРЯ земель водного фонду. Також, не відображено реальні розміри прибережних захисних смуг, боліт, ставків, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Ураховуючи викладене, СВК ЗОРЯ вважає, що прокурор не надав безспірних доказів перебування земельної ділянки у постійному користуванні ДП Полтавське лісове господарство та доказів наявності такого права в Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства, а також те, що спірна земельна ділянка відповідача розташована на землях лісового фонду.

Також, стверджує, що прокурор не довів неправомірність перебування в оренді СВК ЗОРЯ земель водного фонду, а саме: 49,19 га боліт, 1,57 га внутрішніх вод.

Третя особа в письмових поясненнях вважає помилковими доводи відповідача стосовно того, що з ліквідацією ДЛГО "Полтаваліс" втрачено право постійного користування земельними лісовими ділянками, оскільки зазначені землі перебували у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, зокрема, Полтавського держлісгоспу, як самостійних суб`єктів господарювання, що були у складі об`єднання. Зазначене підтверджується Додатком № 16 до рішення 19 сесії 23 скликання Полтавської облради від 31.120.2001, яким зазначено, що лісові ділянки в межах Чутівської селищної ради передаються Полтавському держлісгоспу.

07.09.2022 від відповідача 1 - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря" надійшла відповідь на пояснення третьої особи (вх. № 6222), у яких зазначає, що матеріали справи не містять статуту ДЛГО «Полтаваліс» та будь - якого договору щодо передачі спірних земельних ділянок ДП «Полтавське лісове господарство». Водночас стверджує, що додатком № 16 до рішення 19 сесії 23 скликання Полтавської обласної ради від 31.10.2001 не передбачено передачу земельних лісових ділянок в межах Чутівської селищної ради Полтавському держлісгоспу, а виключно ДЛГО «Полтаваліс». З огляду на викладене, відповідач 1 вважає, що ДП «Полтавське лісове господарство» не надало доказів перебування спірної земельної ділянки постійному користуванні та доказів наявності такого права в Полтавського обласного управляння лісового та мисливського господарства, а також доказів, що спірна земельна ділянка відповідача розташована на землях лісового фонду.

Відповідач 1 у додаткових поясненнях (вх. № 7282 від 07.10.2022) зазначає, що прокурор не подав суду доказів накладення земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0011 на землі Державного лісового фонду, розташованих кв. 119 та 123 Іскрівського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство», зокрема чітку площу та конфігурацію накладення. Вважає, що лист ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 31.07.2020 за № 326 та схему розташування земельних ділянок не можна брати до уваги, оскільки вказана інформація та схема розташування земельної ділянки із зазначеним кадастровим номером відносно кварталів кв. 119 та 123 Іскрівського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство» містять орієнтовну, а не конкретну площу перетину та ґрунтується на матеріалах лісовпорядкування 2017 року. Проте Земельна ділянка передана в оренду СВК «ЗОРЯ» у 2005 році, тобто не в період чинності планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2017 року, а з різницею в 12 років.

Водночас, звертає увагу суду, що в позовній заяві прокурор зазначає про незаконну передачу земель лісогосподарського призначення загальною площею 48,1242 га, разом з тим у позовних вимогах в частині визнання недійсним договору оренди та скасування державної реєстрації права оренди прокурором вказується інша площа - 57,18 га, тобто більше ніж вказана у позові орієнтовна площа накладення.

Вказані ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» у Листі від 31.07.2020 за № 326 площі накладань земельних ділянок також критично оцінюються з огляду на Лист ДП «Полтавське лісове господарство» від 17.06.2020 за № 767/12-03, у якому виявлено накладання земельної ділянки на землі лісогосподарського призначення лише у кв. 123 Іскрівського лісництва та загальною площею 43 га, проти загальної площі накладання виявленої ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» у розмірі 48,1242 га.

Отже, як стверджує відповідач 1, наявність обставин щодо накладання меж земельної ділянки на землі Державного лісового фонду, а також площі та конфігурація такого накладання обґрунтовуються прокурором виключно на припущеннях.

Також, відповідач 1 зазначає, що Керівник Диканської окружної прокуратури Полтавської області не додав до позовної заяви доказів виконання передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язку щодо попереднього, до звернення до суду, повідомлення Полтавської районної державної адміністрації або Кабінету Міністрів України. Більше того, прокурор взагалі в позовній заяві не визначив, який орган мав право на розпорядження спірною земельною ділянкою та до компетенції якого органу входить відновлення законності щодо вилучення та повернення спірних земельних ділянок.

Отже, на думку відповідача 1, прокурор безпідставно, без дотримання вимог та порядку, встановлених статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» подав позов у цій справі.

Також, відповідач 1 зазначає про неможливість визначення Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства як позивача у справі, оскільки такий орган взагалі повноважень щодо розпорядження земельними ділянками не має, а до його повноважень відноситься лише погодження зміни цільового призначення земельних лісових ділянок. Відтак, оскільки Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства мало повноваження лише щодо погодження зміни цільового призначення земельних лісових ділянок, а не щодо їх розпорядження, то такий орган не є тим суб`єктом, який має бути позивачем у спірних правовідносинах за позовом прокурора в інтересах держави, а також не є тим органом до компетенції якого входить відновлення законності щодо вилучення та повернення спірних земельних ділянок.

Водночас відповідач 1 вказує, що прокурор при заявлені позову, в частині земель водного фонду (49,19 га боліт, 1,57 га внутрішніх вод) не надав жодного належного та достовірного доказу існування таких водних об`єктів на сьогоднішній день, а також встановлення їх площі.

18.10.2022 від позивача - Полтавської обласної державної адміністрації (вх. № 7574) надійшли додаткові пояснення, у яких зазначає, що спірна земельна ділянка незаконно передана в оренду СВК «Зоря», наявні правові підстави для скасування не лише спірного розпорядження, а також скасування державної реєстрації прав, визнання недійсним договору та витребування їх з незаконного володіння.

09.12.2022 від позивача - Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства надійшли пояснення (вх. № 9699) у яких підтримує позов прокурора та зазначає, що розпорядження Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області від 22.07.2005 № 360 прийнято з порушенням вимог земельного та лісового господарства з огляду на порушення порядку вилучення земельних ділянок, що визначений статтею 149 Земельного кодексу України. Крім того, є порушення порядку зміни цільового призначення земель, оскільки така зміна проведена не уповноваженим органом всупереч вимог Земельного кодексу України та за відсутності згоди органу лісового господарства.

Отже, земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0011 площею 734,06 га, яка передана в оренду Чутівською районною державною адміністрацією Полтавської області, частково складається із земель лісового фонду, тому незаконно передана в оренду СВК «Зоря».

09.12.2022 від третьої особи надійшли додаткові пояснення (вх. № 9696), у яких звертає увагу суду на те, що у відповідача відсутній спеціалізований лісогосподарський підрозділ, оренда земель лісового фонду чинним законодавством не передбачена.

Відповідач 1 - СВК «Зоря» заявив клопотання про застосування строків позовної давності.

Прокурор у судовому засіданні 24.05.2023 проти задоволення зазначеного клопотання заперечив, посилаючись на те, що відлік перебігу строків позовної давності слід обчислювати з часу, коли з огляду на інформацію Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція та матеріалів досудового розслідування, з яких стало достеменно відомо про сам факт відповідного порушення та особу порушника, а відтак у уповноваженого державною органу з`явилась об`єктивна можливість для звернення до суду з відповідним позовом, тобто з 14.07.2020, а відтак прокурор звертається з даним позовом в межах строків позовної давності.

Водночас, прокурор просить врахувати, що у спорах стосовно прибережних захисних смуг, земель лісогосподарського призначення, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками зі строни приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина 3 статті 13, частина 7 статті 41, частина 1 статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (пункт 127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, пункт 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 № 183/1617/16, пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, пункт 117 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц)).

Отже, порушення СВК «Зоря» речових прав позивача на спірну земельну ділянку, є таким, що триває у часі, та має розглядатися як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі позовні вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договір оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду. Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, вимагаючи повернути таку ділянку, враховуючи, що спірна земельна ділянка вибула із володіння держави поза волею належного розпорядника землі. Позивач - Чутівська селищна рада є розпорядником спірної частини земельної ділянки водного фонду, а відповідач СВК «Зоря» на теперішній час використовує земельну ділянку водного фонду з порушенням вимог земельного та водного законодавства, чим перешкоджає позивачу розпоряджатися та використовувати її за належністю. Отже, зайняття спірної земельної ділянки з порушенням положень Земельного та Водного кодексів України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовні вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договір оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

Отже, як стверджує прокурор, положення чинного законодавства щодо строків позовної давності у спірних правовідносинах не підлягають застосуванню.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.06.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі, призначив підготовче засідання на 15:00 12.07.2022.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.08.2022 суд відклав підготовче засідання на 10:30 07.09.2022.

06.09.2022 від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника (вх. № 6213).

06.09.2022 від відповідача 1 - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря" надійшло клопотання про долучення додаткових доказів (вх. № 6221).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.09.2022 суд відклав підготовче засідання на 10:30 12.10.2022.

07.10.2022 від відповідача 1 - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря" надійшли додаткові пояснення (вх. № 7282).

07.10.2022 від відповідача 1 - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря" надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 7288).

11.10.2022 від відповідача 1 - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря" надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання (вх. 7343).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.10.2022 суд відклав підготовче засідання на 16:00 12.10.2022.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.10.2022 суд відклав підготовче засідання на 16:00 08.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.11.2022 суд відклав підготовче засідання на 16:00 08.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.12.2022 суд відклав підготовче засідання на 02.02.2023.

08.11.2022 та 14.12.2022 від відповідача 1 - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Зоря" надійшли клопотання про долучення додаткових доказів.

Суд задовольнив зазначені клопотання в судовому засіданні 02.02.2023.

02.02.2023 від Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи правонаступника Державного підприємства Полтавське лісове господарство - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (вул. Лісова, 1а, с. Копили, Полтавський район, Полтавської області, ).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.02.2023 суд замінив Державне підприємство Полтавське лісове господарство () на його правонаступника - Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України (); закрив підготовче провадження у справі № 917/623/22 та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 10:00 16.03.2023.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.03.2023 суд відклав розгляд справи по суті на 09:05 27.04.2023.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.04.2023 суд відклав розгляд справи по суті на 15:00 24.05.2023.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Диканською окружною прокуратурою під час опрацювання відомостей, отриманих з метою встановлення наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в суді, виявлено факти порушення вимог земельного законодавства під час відведення земельної ділянки на умовах оренди на території Полтавського району (Чутівської селищної ради) за рахунок земель лісового та водного фонду.

Встановлено, що розпорядженням голови Чутівської районної державної адміністрації № 164 від 12.04.2005, затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою на умовах оренди СВК Зоря на території Чутівської селищної ради, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва та іншого сільськогосподарського призначення та передано в оренду СВК Зоря земельну ділянку площею 736,24 га.

Розпорядженням голови Чутівської районної державної адміністрації № 360 від 22.07.2005 змінено пункти 1 та 2 розпорядження голови Чутівської районної державної адміністрації № 164 від 12.04.2005, відповідно до якого затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та іншого сільськогосподарського призначення на умовах оренди СВК Зоря на території Чутівської селищної ради та передано в оренду СВК Зоря земельну ділянку площею 738,06 га.

25.12.2005 Чутівська районна державна адміністрація Полтавської області та СВК Зоря уклали договір оренди земельної ділянки загальною площею 734,06 га в тому числі ріллі - 433,24 га, сіножаті - 82,51 га пасовища - 86,94 га, лісонасадження - 57,18 га, забудова землі і дороги - 6,6 га, болото - 49,57 га, внутрішні води - 1,57 га, шляхи - 6,7 га, господарські будівлі і двори - 9,75 га, яка знаходиться на території Чутівської селищної ради, строком на 49 років.

05.01.2006 договір зареєстрований у Чутівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК за № 06. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди земельної ділянки СВК Зоря зареєстровано за № 42213299 від 26.05.2021.

Прокурор стверджує, що передача в оренду СВК Зоря земельної ділянки відбулася з порушенням вимог лісового, водного та земельного законодавства Зокрема, Чутівською районною державною адміністрацією Полтавської області 18.10.2004 за № 01-31/3286 надано дозвіл сільськогосподарському кооперативу Зоря на замовлення землевпорядній організації виготовлення проекту землеустрою, що забезпечить еколого - економічне обґрунтування сівозміни і впорядкування угідь та кадастрової документації на укладання договорів оренди, який не відповідає вимогам пункту 3 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 677 яким зазначено, що проект відведення земельної ділянки розробляється на підставі рішення сільської, селищної, міської ради, районної Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок. У вказаному дозволі надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, що забезпечить еколого-економічне обґрунтування сівозміни і впорядкування угідь, що відповідно до статті 182 Земельного кодексу України, чинної на час виникнення спірних правовідносин, полягає в забезпеченні раціонального використання та охорони земель, створенні сприятливого екологічного середовища та поліпшенні природних ландшафтів та є різним по суті з проектом відведення земельної ділянки для надання в подальшому в оренду. Крім того, в дозволі не зазначено місце розташування, площу та цільове призначення земельної ділянки щодо якої надається дозвіл на розробку кадастрової документації, що є наслідком відсутності конкретизації для яких цілей надається дозвіл на розробку кадастрової документації орендарю. Вказана невизначеність знайшла своє подальше підтвердження при розробці технічної документації із землеустрою на вказану земельну ділянку, зокрема відповідно до технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0011 цільовим призначенням є код 2.1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та код 1.8 для іншого с/г призначення, що суперечить статті 20 Земельного кодексу України, оскільки земельна ділянка повинна використовуватися за одним цільовим призначенням.

Спірна земельна ділянка була відведена, в тому числі, за рахунок земель, які в силу положень статей 19, 57, 84 Земельного кодексу України та статті 5 Лісового кодексу України, відносяться до земель лісогосподарського призначення та використовуються для ведення лісового господарства.

Зокрема, відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція № 326 від 31.07.2020 земельна ділянка площею 738,0600 га з кадастровим номером :00:002:0011 має перетин з землями Державного лісового фонду кв.119 Іскрівського лісництва ДП Полтавське лісове господарство, орієнтовна площа перетину становить - 3,4961 та кв.123 Іскрівського лісництва ДП Полтавське лісове господарство, орієнтовна площа перетину становить - 44,6281 га.

Також земельна ділянка була відведена, в тому числі, за рахунок земель, які в силу положень статей 19, 57, 84 Земельного кодексу України та статті 5 Лісового кодексу України, відносяться до земель лісогосподарського призначення та використовуються для ведення лісового господарства.

Зокрема, відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція № 326 від 31.07.2020 земельна ділянка площею 738,0600 га з кадастровим номером :00:002:0011 має перетин з землями Державного лісового фонду кв.119 Іскрівського лісництва ДП Полтавське лісове господарство, орієнтовна площа перетину становить - 3,4961 та кв.123 Іскрівського лісництва ДП Полтавське лісове господарство, орієнтовна площа перетину становить - 44,6281 га.

Відповідно до пункту 1 Порядку ведення державного лісового кадастру та обліку лісів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2007 № 848, Державний лісовий кадастр та облік лісів ведеться Державним агентством лісових ресурсів України за єдиною для усіх лісів системою за рахунок коштів державного бюджету з метою забезпечення ефективної організації охорони і захисту лісів, їх раціонального використання та відтворення, здійснення постійного контролю за якісними і кількісними змінами в лісовому фонді України.

Українське Державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання Укрдержліспроект засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України. ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція входить до складу ВО Укрдержліспроект.

Відповідно до пункту 3.2.8 статуту ВО Укрдержліспроект ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція (як відповідний підрозділ), крім інших функцій, забезпечує при лісовпорядкуванні лісового фонду формування повидільних й інтегрованих банків даних, які містять лісотаксаційну, топографо-геодезичну і картографічну інформацію, з наступним формуванням і веденням державного лісового кадастру.

Відповідно до рішення Полтавської обласної ради від 31.10.2001 року Про надання земель лісового фонду, які перебували у користуванні колишніх колективних сільськогосподарських підприємств обласна рада передала в постійне користування Державному лісогосподарському об`єднанню Полтаваліс земельні ділянки лісового фонду по колишньому Чутівському району площею 119,4 га, що підтверджується актом прийому-передачі лісових насаджень від 07.11.2001 та Проэктом внутрихозяйственного землеустройства племзавода Чутово Чутовского районаПолтавской области, отделение им. Димитрова, інвентарний номер IV-I-63, до складу яких увійшли землі Державного лісового фонду кв. 119 та кв.123 Іскрівського лісництва ДП Полтавське лісове господарство, які наразі передані в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у складі земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011.

Наявність земель лісогосподарського призначення в межах спірної земельної ділянки також підтверджується Схемами розташування земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 відносно земель лісогосподарського призначення ДП Полтавське лісове господарство, згідно матеріалів лісовпорядкування 1989, 2007, 2017 років, на території смт. Чутове, Чутівського району Полтавської області.

Крім того, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000092 від 14.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України, 13.01.2022 проведено огляд місцевості, а саме частини земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011, що знаходиться з південно-східної сторони від с. Кантемирівка Полтавського району Полтавської області та південно-західної сторони від с. Водяне Полтавського району Полтавської області. В межах східної частини південної сторони вказаної ділянки знаходиться лісовий масив. Лісовий масив має неправильну продовгувату форму та розташований з південної сторони с. Стінка Полтавського району Полтавської області та з північної сторони с. Новофедорівка Полтавського району Полтавської області. Лісовий масив в своїй більшості складається з листяних дерев вегетативного походження. Згідно протоколу допиту від 13.01.2022 року в якості свідка помічника лісничого Іскрівського лісництва ДП Полтавський лісгосп вік дерев лісового масиву станом на 2022 рік становить приблизно від 75 до 87 років.

Крім того, при набутті права оренди на спірну земельну ділянку незаконно змінено цільове призначення земель із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зміна цільового призначення спірної земельної ділянки відбулась із порушенням частин 1, 2 статті 20 Земельного кодексу України, а саме - без дотримання встановленого законом порядку отримання згоди на вилучення земельної ділянки у постійного користувача, без отримання висновку органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Згідно з інформацією Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства від 23.04.2021 №04-32/346 та інформації ДП Полтавське лісове господарство від 30.07.2021 №780/02-04 вказаними підприємствами жодних погоджень на відчуження (вилучення) земельних ділянок, що входять до складу Іскрівського лісництва не надавалися.

Розпорядженням голови Чутівської районної державної адміністрації № 360 від 22.07.2005 затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та іншого сільськогосподарського призначення на умовах оренди СВК Зоря на території Чутівської селищної ради та передано в оренду СВК Зоря земельну ділянку площею 738,06 га до складу якої увійшли об`єкти водного фонду, а саме: болота - 49,57 га, внутрішні води -1,57 га.

В подальшому, 25.12.2005 на підставі договору оренди земельної ділянки між Чутівською районною державною адміністрацією Полтавської області та СВК Зоря вказані об`єкти водного фонду передані в довгострокову оренду в складі земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підтвердження розташування водних об`єктів на вказаній земельній ділянці прокурор надав схему земельної ділянки, відповідно до якої, згідно з даними форми 6-зем, земельна ділянка складається в тому числі з боліт, площею 49,57 га та внутрішніх вод, площею 1,57 га. Також вказаний факт підтверджується даними з Проэкта внутрихозяйственного землеустройства племзавода Чутово Чутовского района Полтавской области, отделение им. Димитрова, інвентарний номер IV-I-63, на якому нанесено вказані вище об`єкти водного фонду.

У листі Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області Державного агентства водних ресурсів України №21/01-05 від 11.01.2022 зазначено, що за результатами розгляду картографічних матеріалів: Топографічної карти 1:10000 (Главное управление геодезии и картографи при Совете Министров СССР, схемка 1970 года), картьі Google та Публічної кадастрової карти України (аналітичний шар умовна прибережна захисна смуга) встановлено, що на земельній ділянці з вищезгаданим кадастровим номером розміщена прибережна захисна смуга р. Коломак (південно-східна частина ділянки) та ставка (північна частина ділянки), орієнтовною площею 1,0 га.

Листом Регіональний офіс водних ресурсів також повідомив, що прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою та, що відповідний проект землеустрою щодо встановлення меж і розмірів водоохоронних зон та прибережних захисних смуг р. Коломак на земельній ділянці з кадастровим номером :00:002:0011 в Офісі відсутній.

Отже, земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0011, загальною площею 738,06 га, яка передана СВК Зоря в оренду Чутівською районною державною адміністрацією Полтавської області, частково складається, в тому числі, із земель водного фонду.

Відповідно до листа № 21/01-05 від 11.01.2022 Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області жодних погоджень стосовно надання в оренду, вилучення чи зміни цільового призначення земель водного фонду, які увійшли до складу земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 не надавалось.

Суд встановив, що на підставі рішення Чутівської селищної ради від 11.12.2020 та наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 49-ОСГ від 15.12.2020 07.07.2022 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0011, площею 738,06 га зареєстровано за Чутівською селищною радою (номер запису 47297519), тобто станом на час розгляду цієї справи спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності селищної ради.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Щодо вимоги прокурора скасувати у Державному в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 та припинити усі права щодо неї слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, з дня набрання чинності пунктом 24 землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону України № 2518-IX від 15.08.2022, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом частин 1, 5 статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції Закону України № 2518-IX від 15.08.2022 убачається, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

За змістом частин 2, 8 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Приписами статті 11 цього закону передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно з абзацом 2 частини 1 вищевказаної статті державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Пунктом 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок), передбачено, що ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи.

Абзацом 1 та 2 пункту 5 Порядку встановлено, що до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції, яка діяла на час реєстрації спірних земельних ділянок) державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів.

Стаття 24 вищевказаного закону визначає порядок державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Так, у частині 4 зазначеної статті вказано, що для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа.

Відповідно до частини 5 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Згідно з абзацом 3 частини 6 статті 24 зазначеного закону підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Частиною 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як убачається з наданих доказів, наказом ГУ Держгеокадастру в Полтавській області №49-ОТГ від 15.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Чутівській селищній раді Полтавського району (раніше Чутівського району) Полтавської області передано у комунальну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 738,06 га з кадастровим номером :00:002:0011, яка знаходиться в оренді СВК «ЗОРЯ».

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07.07.2022 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0011 за Чутівською селищною радою Полтавського району Полтавської області (), номер запису 47297519.

Отже, вказана земельна ділянка відноситься до комунальної форми власності, власником якої є Чутівська селищна рада Полтавського району Полтавської області, яка в цій справі має статус позивача.

Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. Вирішення таких спорів відбувається за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у такому спорі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чи її спадкоємці. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру спору (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 та ін).

Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі.

Також, в постанові від 19.12.2022 у справі № 359/3951/17 Верховний Суд надав правову оцінку належності відповідача у спорі про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Верховний Суд, зауважив, що державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно зі статтею 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ГПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

За змістом частин 1, 3 статті 45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами та відповідачами - можуть бути особи, визначені у статті 4 цього Кодексу, а саме юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування, що мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Отже, відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до участі у справі у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.

Подібний правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 902/672/16.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.

Як убачається зі змісту позовної заяви, прокурор заявив позов до трьох відповідачів (Сільськогосподарський виробничий кооператив «Зоря»"- відповідач 1, Полтавська районна державна адміністрація - відповідач 2 та Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області - відповідач 3).

Проте належним відповідачем у справі має бути особа за якою зареєстровано право на спірну земельну ділянку, тобто Чутівська селищна рада Полтавського району Полтавської області.

Водночас Чутівська селищна рада Полтавського району Полтавської області має статус позивача у цій справі, а вимога про припинення усіх прав щодо земельної ділянки призведе до позбавлення права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0011, власником якої є позивач у справі.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в позові в цій частині у зв`язку з тим, що зазначені особи в якості відповідачів є неналежними відповідачами в частині вимог про скасування державної реєстрації земельної ділянки та припинення усіх прав щодо неї.

Щодо вимоги про визнання незаконним та скасувати розпорядження Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області № 360 від 22.07.2005, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та іншого сільськогосподарського призначення на умовах оренди СВК Зоря на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області загальною площею 734,06 га (кадастровий номер :00:002:0011) в частині передачі: 57,18 га лісонасаджень, 49,19 га боліт, 1,57 га внутрішніх вод, слід зазначити наступне.

Так, розпорядженням Чутівської РДА № 360 від 22.07.2005 «Про нову редакцію пунктів 1, 2 розпорядження Чутівської РДА №164 від 12.04.2005», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та іншого сільськогосподарського призначення на умовах оренди СВК «ЗОРЯ» на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області.

Передано в оренду СВК «ЗОРЯ» земельну ділянку загальною площею 738,06 га на території Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, положення статтей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно зі статтею 19 Земельного кодексу України за основним цільовим призначенням земель виділяють, зокрема, землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови, землі лісогосподарського призначення та землі водного фонду. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до статті 20 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 124 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Статею 8 Лісового кодексу України передбачено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.

За змістом положень ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно- оздоровчих, рекреаційний, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (стаття 57 Земельного кодексу України, частина 1 статті 17 Лісового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин)).

Спірна земельна ділянка була відведена, в тому числі, за рахунок земель, які в силу положень статей 19, 57, 84 Земельного кодексу України та статті 5 Лісового кодексу України, відносяться до земель лісогосподарського призначення та використовуються для ведення лісового господарства.

Зокрема, відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» № 326 від 31.07.2020 земельна ділянка площею 738,0600 га з кадастровим номером :00:002:0011 має перетин з землями Державного лісового фонду кв.119 Іскрівського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство», орієнтовна площа перетину становить - 3,4961 та кв.123 Іскрівського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство», орієнтовна площа перетину становить - 44,6281 га.

Відповідно до пункту1 Порядку ведення державного лісового кадастру та обліку лісів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2007 № 848, Державний лісовий кадастр та облік лісів ведеться Державним агентством лісових ресурсів України за єдиною для усіх лісів системою за рахунок коштів державного бюджету з метою забезпечення ефективної організації охорони і захисту лісів, їх раціонального використання та відтворення, здійснення постійного контролю за якісними і кількісними змінами в лісовому фонді України.

Українське Державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання «Укрдержліспроект» засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України. ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» входить до складу ВО «Укрдержліспроект».

Відповідно до пункту 3.2.8 статуту ВО «Укрдержліспроект» ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» (як відповідний підрозділ), окрім інших функцій, забезпечує при лісовпорядкуванні лісового фонду формування повидільних й інтегрованих банків даних, які містять лісотаксаційну, топографо-геодезичну і картографічну інформацію, з наступним формуванням і веденням державного лісового кадастру.

Отже, інформація, надана ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» щодо факту накладення спірної земельної ділянки на землі ДП «Полтавське лісове господарство» з доданим викопіюванням з Публічної кадастрової карти, є належним підтвердженням вказаних обставин, надана уповноваженим суб`єктом, який безпосередньо володіє необхідними знаннями та технічними можливостями для обробки інформації з державних лісового та земельного кадастрів.

Відповідно до рішення Полтавської обласної ради від 31.10.2001 «Про надання земель лісового фонду, які перебували у користуванні колишніх колективних сільськогосподарських підприємств» обласна рада передала в постійне користування Державному лісогосподарському об`єднанню «Полтаваліс» земельні ділянки лісового фонду по колишньому Чутівському району площею 119,4 га, що підтверджується актом прийому-передачі лісових насаджень від 07.11.2001 та «Проэктом внутрихозяйственного землеустройства племзавода «Чутово» Чутовского района Полтавской области, отделение им. Димитрова», інвентарний номер IV-I-63, до складу яких увійшли землі Державного лісового фонду кв. 119 та кв.123 Іскрівського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство», які наразі передані в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у складі земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011.

Наявність земель лісогосподарського призначення в межах спірної земельної ділянки також підтверджується Схемами розташування земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 відносно земель лісогосподарського призначення ДП «Полтавське лісове господарство», згідно з матеріалами лісовпорядкування 1989, 2007, 2017 років, на території смт. Чутове, Чутівського району Полтавської області.

Водночас пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово- картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції регламентує процедуру їх виготовлення.

Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.

Отже, право користування спірними земельними лісовими ділянками посвідчується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування ДП «Полтавське лісове господарство», що відповідає правовому висновку висловленому Верховим судом України у справах №6-224цс14 від 21.01.2015, № 6-50цс15 від 01.07.2015, Великою Палатою Верховного Суду у справі 368/1158/16-ц, позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі 366/1133/17.

Відповідно до частини 5 статті 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, яка перебуває у власності або користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 22 Земельного кодексу України визначено підстави припинення прав на землю.

Так, відповідно до статті 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування або її вилучення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Порядок вилучення земельних ділянок врегульовано статтею 149 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Крім того, при набутті права оренди на спірну земельну ділянку незаконно змінено цільове призначення земель із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зміна цільового призначення спірної земельної ділянки відбулась із порушенням частин 1, 2 статті 20 Земельного кодексу України, а саме - без дотримання встановленого законом порядку отримання згоди на вилучення земельної ділянки у постійного користувача, без отримання висновку органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Крім того, згідно зі статтею 42 Лісового кодексу України переведення лісових земель до інших категорій провадиться за згодою відповідних державних органів лісового господарства, республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя.

Разом з тим, основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статі 35 Лісового кодексу України полягає в здійсненні системи заходів щодо охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частина 1 статті 164 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Згідно з інформацією Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства від 23.04.2021 №04-32/346 та інформації ДП «Полтавське лісове господарство» від 30.07.2021 №780/02-04 вказаними підприємствами жодних погоджень на відчуження (вилучення) земельних ділянок, що входять до складу Іскрівського лісництва не надавалися.

Відповідно до статті 3 Водного кодексу України, усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд, до якого належать поверхневі води, зокрема штучні водойми (водосховища, ставки) і канали.

Згідно зі статтею 4 вказаного Кодексу, до земель водного фонду належать землі зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Відповідно до статті 58 Земельного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, прибережними захисними смугами навколо водойм, гідротехнічними, водогосподарськими спорудами.

Статтею 6 Водного кодексу України визначено, що води (водні об`єкти) є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Народ України здійснює право власності на води (водні об`єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві Ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об`єктами) можуть надаватися відповідним органам державної виконавчої влади.

Розпорядженням голови Чутівської районної державної адміністрації № 360 від 22.07.2005 затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та іншого сільськогосподарського призначення на умовах оренди СВК «Зоря» на території Чутівської селищної ради та передано в оренду СВК «Зоря» земельну ділянку площею 738,06 га до складу якої увійшли об`єкти водного фонду, а саме: болота - 49,57 га, внутрішні води -1,57 га.

В подальшому, 25.12.2005 на підставі договору оренди земельної ділянки між Чутівською районною державною адміністрацією Полтавської області та СВК «Зоря вказані об`єкти водного фонду передані в довгострокову оренду в складі земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Розташування водних об`єктів на вказаній земельній ділянці підтверджується схемою земельної ділянки, відповідно якій, згідно даних форми 6-зем, земельна ділянка складається в тому числі з боліт, площею 49,57 га та внутрішніх вод, площею 1,57 га.

Також вказаний факт підтверджується даними з «Проэкту внутрихозяйственного землеустройства племзавода «Чутово» Чутовского района Полтавской области, отделение им. Димитрова», інвентарний номер IV-I-63, на якому нанесено вказані вище об`єкти водного фонду.

У листі Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області Державного агентства водних ресурсів України №21/01-05 від 11.01.2022 зазначено, що за результатами розгляду картографічних матеріалів: Топографічної карти 1:10000 («Главное управление геодезии и картографи при Совете Министров СССР, схемка 1970 года»), карти Google та Публічної кадастрової карти України (аналітичний шар «умовна прибережна захисна смуга») встановлено, що на земельній ділянці з вищезгаданим кадастровим номером розміщена прибережна захисна смуга р. Коломак (південно-східна частина ділянки) та ставка (північна частина ділянки), орієнтовною площею 1,0 га.

Відповідно до статті 79 Водного кодексу України «Класифікація річок України» річка Коломак має статус «мала річка». У 1994 році Державним проектно - вишукувальним інститутом «Полтавадіпроводгосп» розроблено паспорт р. Коломак. Згідно до статті 88 Водного кодексу України та статті 60 Земельного кодексу України, з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності, вздовж малих річок, потічків уздовж урізу води (у меженний період) та навколо ставків, площею до 3,0 га законодавчо встановлюються прибережні захисні смуги шириною 25 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Відповідно до приписів статей 1, 88, 89 Водного кодексу України, статей 60, 61 Земельного кодексу України прибережна захисна смуга є частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони. На земельних ділянках такої категорії, зокрема, заборонено розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво, зберігання та застосування пестицидів і добрив.

Листом Регіональний офіс водних ресурсів також повідомив, що прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою та, що відповідний проект землеустрою щодо встановлення меж і розмірів водоохоронних зон та прибережних захисних смуг р. Коломак на земельній ділянці з кадастровим номером :00:002:0011 в Офісі відсутній.

Водночас, як зазначено в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 487/688/18, за статтями 1, 20, 50, 54 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою це сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів із використання та охорони земель, яким встановлюються межі об`єктів землеустрою.

Відповідно до пункту 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства природи України 05.11. 2004 № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації.

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про те, що фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу у розмірі й межах, встановлених законодавством.

Водночас, відсутність цього проекту та невизначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може розцінюватись як відсутність самої прибережної захисної смуги.

Також у вказаній постанові зазначено, що віднесення земельних ділянок, зайнятих водними об`єктами, до земель водного фонду підтверджується самим фактом перебування їх під водним об`єктом і в межах прибережних захисних смуг.

Ураховуючи викладене, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення меж і розмірів водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водотоку або іншої землевпорядної документації не спростовує наявності на вказаних земельних ділянках прибережної захисної смуги водного об`єкта.

Більш того, підтвердження Регіональним офісом водних ресурсів факту наявності на спірній земельній ділянці водних об`єктів вказує на їх приналежність до земель водного фонду.

Отже, суд установив, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0011, загальною площею 738,06 га, яка передана СВК «Зоря» в оренду Чутівською районною державною адміністрацією Полтавської області, частково складається, в тому числі, із земель водного фонду.

Відповідно до частини 1 статті 51 Водного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у користування на умовах оренди водні об`єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях.

Відповідно до частини 7 статті 51 Водного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства.

Як убачається з листа № 21/01-05 від 11.01.2022 Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області жодних погоджень стосовно надання в оренду, вилучення чи зміни цільового призначення земель водного фонду, які увійшли до складу земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 не надавалось.

Статтею 59 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Статтею 59 Земельного кодексу України не передбачено надання земель водного фонду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Оскаржуваним розпорядженням щодо передачі у користування СВК «Зоря» земельної ділянки порушено інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів.

Згідно з частинами 2, 3 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, зокрема, відновленням стану земельної ділянки, який існував до порушення права.

Водночас, право власника земельної ділянки вимагати усунення порушення його прав на землю не обумовлюється обов`язковою наявністю попередньо складених актів перевірок чи протоколів про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель для звернення з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів.

Стаття 155 Земельного кодексу України визначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 393 Цивільного кодексу України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Відповідно до частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Суд установив, що передача в оренду СВК Зоря земельної ділянки відбулась з порушенням вимог лісового, водного та земельного законодавства.

Проте відповідач 1- Сільськогосподарський виробничий кооператив "Зоря" заявив клопотання про застосування строків позовної давності до вимог прокурора у цій справі.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання відповідач 1 посилається на те, що встановивши, що передачу земельної ділянки в оренду здійснено державою у 2005 році шляхом прийняття рішень державним органом, тобто внаслідок реалізації волі держави на розпорядження державної власністю, держава, зокрема, в особі Кабінету Міністрів України та утворених ним державних органів, в тому числі місцевих державних адміністрацій, які мали повноваження щодо розпорядження землями державної власності та контролю за додержанням земельного законодавства, у 2005 повинна була довідатись про порушення вимог земельного законодавства при передачі спірних земельних ділянок у користування.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовну давність визначено, як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Водночас встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що вживаються в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав. Відтак, доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту - коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила (висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 916/2130/15).

Зокрема, якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок був викладений у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-1852цс16 і Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справах № 369/6892/15-ц та № 469/1203/15-ц та від 17 жовтня 2018 року у справі №362/44/17).

Отже, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади (аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 17.02.2016 у справі №6-2407цс15, від 01.07.2015 у справі №6-178гс15, від 23.12.14 у справі № 3- 194гс14, а також Верховний Суд в постанові від 15.05.2018 у справі № 922/2058/17, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2018 у справі №359/2012/15- ц (провадження №14-101цс18)). Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. Вказана позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом ,зокрема, в постанові від 01.04.2020 у справі № 522/4690/17.

Ураховуючи, що позовна давність починає обчислюватися з моменту коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідалася або могла довідатися особа, право якої порушене, чи прокурор, уповноважений звернутися до суду в інтересах держави за захистом такого права, якщо прокурор довідався чи міг довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила, раніше, ніж особа, право якої порушене.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Водночас, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи прокурором, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту - коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

З цим позовом до суду прокурор звернувся до суду в червні 2022 року.

Відтак, ураховуючи, що моментом, коли компетентні органи, які уповноважені були розпоряджатися земельними ділянками лісогосподарського призначення, а саме Чутівська районна державна адміністрація (Полтавська районна державна адміністрація як правонаступник) або Кабінет Міністрів України, є прийняття Чутівською районною державною адміністрацією відповідного розпорядження, а саме 2005 рік, зважаючи, що з дати прийняття спірного рішення до моменту звернення прокурором з позовом у цій справі минуло більше 17 років, позовна давність для подання позову у цій справі спливла.

Отже, встановивши, що передачу земельної ділянки в оренду здійснено державою у 2005 році шляхом прийняття рішень державним органом, тобто внаслідок реалізації волі держави на розпорядження державної власністю, держава, зокрема, в особі Кабінету Міністрів України та утворених ним державних органів, в тому числі місцевих державних адміністрацій, які мали повноваження щодо розпорядження землями державної власності та контролю за додержанням земельного законодавства, у 2005 повинна була довідатись про порушення вимог земельного законодавства при передачі спірних земельних ділянок у користування.

Вказана позиція сформована Верховним Судом, є сталою, та відображена в наступних постановах: від 30.09.2020 у справі № 363/1410/18, від 17.04.2019 у справі №363/3096/15-ц, від 25.11.2020 у справі № 363/1266/18.

Крім того, Прокурор до позовної заяви додає копії планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування за 2007 та 2017, при формуванні яких уповноважені органи державної влади могли встановити, що землі лісогосподарського призначення включені до земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011, що додатково підтверджує пропущення строку позовної давності для пред`явлення відповідних вимог.

Ураховуючи викладене, прокурор пропустив строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом в частині вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області № 360 від 22.07.2005.

Згідно з частинами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Виходячи з вимог статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності, не відповідає вимогам закону.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 372/1036/15-ц.

Суд ураховує, що порушення прав позивачів мало місце.

Проте з огляду на пропуск строку позовної давності суд відмовляє в позові в частині вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження № 360 від 22.07.2005.

Щодо вимоги про визнання недійсним договору оренди землі від 25.12.2005, укладеного Чутівською державною адміністрацією Полтавської області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом Зоря про надання в оренду земельної ділянки площею 734,06 га, для товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чутівської селищної ради Полтавського району (Чутівського району) Полтавської області в частині передачі: 57,18 га лісонасаджень, 49,19 га боліт, 1,57 га внутрішніх вод слід зазначити наступне.

Відповідно до приписів статті 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів це визнання правочину недійсним.

Статтями 210 - 211 Земельного кодексу України визначено, що наслідком укладання угод з порушенням законодавства є визнання такої угоди судом недійсною.

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як дослідив суд, укладення спірного договору про надання в оренду земель лісогосподарського призначення для товарного сільськогосподарського виробництва без припинення права постійного користування ними у ДП «Полтавське лісове господарство» суперечить вимогам законодавства, зокрема статей 20, 21, 116, 149, Земельного кодексу України, призвело до вибуття спірної земельної ділянки з володіння держави всупереч встановленому законом порядку.

Проте прокурор звернувся до суду з вимогою про визнання спірного договору від 25.12.2005 недійсним у червні 2022, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, про що було заявлено відповідачем 1 у справі.

Отже, суд відмовляє в позові в цій частині у зв`язку з пропуском позовної давності.

Щодо вимоги скасувати державну реєстрацію та припинити право власності Чутівської районної державної адміністрації на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0011 площею 738,06 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населеного пункту на території Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, запис про державну реєстрацію якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.05.2021 за № 42213295 слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції Закону України № 2518-IX від 15.08.2022 - Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Ураховуючи те, що суд відмовив в задоволенні позовних вимог про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації вказаної земельної ділянки та припинення усіх прав щодо неї, та встановив, що спірна земельна ділянка з 07.07.2022 відноситься до земель комунальної форми власності, власником якої на момент розгляду справи є Чутівська селищна рада Полтавського району Полтавської області, вимога про скасування державної реєстрації та припинення права власності Чутівської РДА не підлягає задоволенню.

Вимога скасувати державну реєстрацію та припинити право оренди СВК Зоря на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0011 площею 738,06, яка розташована за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області в частині передачі: 57,18 га лісонасаджень, 49,19 га боліт, 1,57 га внутрішніх вод, запис про державну реєстрацію якої внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 42213299 від 26.05.2021, також не підлягає задоволенню, як похідна вимога від вимоги про визнання недійсним договору оренди землі від 25.12.2005, укладеного Чутівською державною адміністрацією Полтавської області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом Зоря про надання в оренду земельної ділянки площею 734,06 га, для товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки суд відмовив в позові в частині визнання недійсним зазнаного договору, який слугував підставою для отримання земельної ділянки відповідачем 1 в оренду.

Позовні вимоги зобов`язати СВК Зоря повернути земельні ділянки лісогосподарського призначення площею 3,4961 га, та площею 44,6281 га, які включені до земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011, площею 738,0600 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Полтавської області на користь власника - держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації, шляхом підписання акту прийому-передачі землі та зобов`язати СВК Зоря та повернути земельні ділянки водного фонду (в тому числі 49,19 га боліт, 1,57 га внутрішніх вод), а також землі сільськогосподарського призначення площею 630,12 га, які включені до земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011, площею 738,0600 га, що розташовані за межами населених пунктів на території Чутівської селищної ради Полтавської області на користь власника - в особі Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, шляхом підписання акту прийому-передачі землі, також не підлягають задоволенню, як похідні від вимоги про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0011 та припинення усіх права щодо неї, у задоволенні якої суд відмовив.

Водночас у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування розпорядження Чутівської РДА від 22.07.2005 №360 та визнання недійним договору оренди земельної ділянки від 25.12.2005, відсутні підстави для повернення земельних ділянок Полтавській обласній державній адміністрації та Чутівській селищній раді.

Посилання відповідача на відсутність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді суд відхиляє, виходячи з наступного.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 у справі № 927/246/18 зазначив, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

У частині 4 статті 23 Закону "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Дослідивши доводи прокурора відносно наявності підстав його звернення до суду з цим позовом, суд встановив, що на виконання вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурором при зверненні до суду з позовом було належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також визначені законом підстави для звернення до суду саме прокурора.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на прокурора.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.06.2023

Суддя Дмитро СІРОШ