УХВАЛА

06 червня 2023 року

м. Київ

Справа № 916/3620/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 (колегія суддів: Поліщук Л. В., Богатир К. В., Аленін О. Ю.) у справі

за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до відповідачів: 1) Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"; 2) Південного міжрегіонального управління юстиції, про визнання права власності, визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, скасування права власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 році заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (далі - ПрАТ "Укрпрофоздоровниця"), Комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" та державного реєстратора цього комунального підприємства Морозової Ольги Станіславівни про:

- визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, на підставі яких зареєстровано право приватної власності ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" на нерухоме майно об`єднання санаторно-курортних закладів на курорті "Куяльник";

- скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" на це ж нерухоме майно;

- визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на це майно.

Згодом місцевий господарський суд замінив первісних відповідачів: КП "Агенція реєстраційних послуг" та реєстратора на належного відповідача - Південне міжрегіональне управління юстиції.

08.06.2022 Господарський суд Одеської області ухвалив рішення про відмову в позові.

17.01.2023 Південно-західний апеляційний господарський суд прийняв постанову, повний текст якої склав 23.01.2023, про скасування цього рішення в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності, визнання незаконним та скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію прав власності, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та ухвалив нове рішення у цій частині про задоволення позову.

13.02.2023 ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на цю постанову.

Оскільки касаційна скарга не відповідала вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), то її ухвалою Верховного Суду від 07.03.2023 залишено без руху для усунення відповідних недоліків шляхом подання суду доказів сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги та обґрунтувань підстави касаційного оскарження.

21.03.2023 на електронну пошту суду надійшло клопотання ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" на виконання вимог ухвали від 07.03.2023 із доказами сплати судового збору, а 22.03.2023 до суду надійшов паперовий примірник зазначеного клопотання.

Проте, ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" не повністю виконало вимоги ухвали від 07.03.2023, оскільки не обґрунтувало визначену ним підставу касаційного оскарження, на необхідність чого наголошувалось в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху.

Тому враховуючи, викладене, Верховний Суд 06.04.2023 постановив ухвалу про повернення касаційної скарги.

17.05.2023 ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" повторно звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі, заявивши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 288 ГПК України.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.05.2023 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.

Відповідно до частини першої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частинами другою і третьою цієї статті, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Обґрунтовуючи відповідне клопотання, скаржник зазначив, що строк на касаційне оскарження постанови апеляційного господарського суду у цій справі пропустив з поважних причин, а саме: у зв`язку із відсутністю у штаті ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" працівника, який мав би спеціальні знання у сфері права (фахівець у галузі права), а також фінансової можливості залучити сторонніх осіб (спеціалістів), для здійснення належного захисту та представництва інтересів товариства в суді. Так, скаржник посилається на те, що єдиною відповідальною особою ПрАТ "Укрпрофоздоровниця", зокрема, щодо представництва та захисту прав та інтересів товариства у всіх судах України є штатний працівник, фахівець у галузі права - начальник управління правового забезпечення. Проте 30.03.2023 особу, яка обіймала вказану посаду, звільнено, а лише 25.04.2023 на цю посаду призначено іншу особу - адвоката Бута Д. В. 26.04.2023 голова правління ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" доручив новому начальнику управління правового забезпечення роботу з усунення недоліків касаційної скарги для можливості її повторного направлення до Верховного Суду, а 16.05.2023 - уточнену касаційну скаргу було передано на погодження голові правління.

Розглянувши ці аргументи скаржника на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що такі причини не можуть вважатися поважними з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України. Тож суд, ураховуючи конкретні обставини справи, має оцінити поважність причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого - вирішити питання про поновлення чи відмову в поновленні цього строку (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується з наявністю поважних причин пропуску строку звернення зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Із норм статей 118, 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства (аналогічний правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17).

Верховний Суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (частина друга статті 114 ГПК України).

Як зазначалось вище Південно-західний апеляційний господарський суд прийняв постанову17.01.2023, а її повний текст склав 23.01.2023.Скаржник вперше звернувся із касаційною скаргою на постанову апеляційного господарського суду 13.02.2023 в межах встановленого законом строку на касаційне оскарження постанови, однак ухвалою Верховного Суду від 06.04.2023 цю касаційну скаргу було повернуто у зв`язку із частковим невиконанням вимог ухвали від 07.03.2023.

ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" отримало ухвалу про повернення касаційної скарги 14.04.2023, а повторно звернулось із касаційною скаргою лише 17.05.2023, тобто більше ніж через місяць після отримання ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги, що в свою чергу навіть перевищує встановлений статтею 288 ГПК України двадцятиденний строк на касаційне оскарження судового рішення. Тож час, що пройшов з моменту отримання ухвали суду від 06.04.2023 до моменту повторного звернення із касаційною скаргою, не може вважатись розумним строком в розумінні статті 114 ГПК України, враховуючи, що підготовка повторної касаційної скарги об`єктивно не могла зайняти більше часу, ніж підготовка вперше поданої.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" не навело об`єктивних підстав, які б свідчили про неможливість звернутися з касаційною скаргою в межах розумного строку та не надало доказів, які б підтверджували наявність особливих та непереборних обставин, що перешкоджали подати невідкладно повторну касаційну скаргу після отримання 14.04.2023 ухвали Верховного Суду від 06.04.2023 про повернення вперше поданої касаційної скарги.

Водночас такі обставини як відсутність у штаті скаржника фахівця у галузі права, а також фінансової можливості залучити сторонніх осіб для здійснення належного захисту та представництва інтересів товариства в суді зводяться до внутрішньої організації роботи самого скаржника, мають суб`єктивний характер і не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання належним чином оформленої касаційної скарги у встановлений законом строк. Отже, є суб`єктивними, тобто такими, що залежали виключно від свідомого волевиявлення скаржника.

Отже, об`єктивних обставин, які не залежали від волевиявлення скаржника та могли б вплинути на пропуск встановленого процесуального строку на касаційне оскарження, не вбачається.

Частиною четвертою статті 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тому доводи скаржника щодо пропущення строку на касаційне оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду, викладені в клопотанні, не можуть вважатися поважними причинами пропуску такого строку, оскільки мають суб`єктивний характер і є такими, що залежали виключно від свідомого волевиявлення скаржника.

Частиною третьою статті 292 ГПК України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням зазначеного, скаржнику потрібно навести інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази на підтвердження цих підстав.

Згідно з частиною другою статті 174 цього ж Кодексу в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, касаційна скарга ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" підлягає залишенню без руху на підставі частини третьої статті 292 ГПК України з наданням строку для усунення зазначених недоліків шляхом подання суду: клопотання (заяви) про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших поважних причин пропуску такого строку.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі № 916/3620/19 залишити без руху.

2. Установити Приватному акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016 та всім іншим учасникам справи, додавши до заяви про усунення недоліків докази такого направлення, а також докази про отримання цієї ухвали суду касаційної інстанції.

4. Роз`яснити скаржнику, що наслідки невиконання вимог ухвали суду передбачені частинами другою та третьою статті 292 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач