ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2023 р. Справа № 921/273/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від позивача (скаржника) - Майструк С.М. (в режимі відеоконференції у приміщенні Здолбунівського районного суду Рівненської області)

від відповідача - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарагд-Агро», б/н від 22 квітня 2023 року

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року (підписана 21.04.2023), суддя Андрусик Н.О.

про відмову в забезпеченні позову

у справі №921/273/23

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарагд-Агро», с. Озерко, Рівненський район, Рівненська область

до відповідача Шумської міської ради, м. Шумськ, Кременецький район, Тернопільська область

про визнання незаконним та скасування рішень

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарагд-Агро» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Шумської міської ради про:

1) визнання незаконним та скасування пункту 3 рішення Шумської міської ради №3958 від 29.03.2022 в частині передачі в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ Гранд Агро» не витребуваних земельних часток (паїв) згідно п.25, 30, 36, 43, 45, 46, 47 додатку до рішення Шумської міської ради №3958 від 29.03.2022 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами пунктів Кременецького району терміном на один рік;

2) визнання незаконним та скасування пункту 2 рішення Шумської міської ради №4835 від 23.03.2023 в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ Гранд Агро» в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту села Тилявка Кременецького району Тернопільської області, строком на 7 років, а саме щодо: земельної ділянки, площею 1,5370га за кадастровим номером :01:001:1503; земельної ділянки, площею 1,5828га за кадастровим номером :01:001:1501; земельної ділянки, площею 1,5987га за кадастровим номером :01:001:1504; земельної ділянки, площею 1,8736га за кадастровим номером :01:001:1493; земельної ділянки, площею 1,9253га за кадастровим номером :01:001:1500; земельної ділянки, площею 1,8591га за кадастровим номером :01:001:1499; земельної ділянки, площею 2,2917га за кадастровим номером :01:001:1510; земельної ділянки, площею 1,9600га за кадастровим номером :01:001:1519.

Одночасно з поданням позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарагд-Агро» звернулося до господарського суду із заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення дії пункту 2 рішення Шумської міської ради №4835 від 23.03.2023 в частині передачі ТОВ «Шумськ Гранд Агро» в оренду земельних ділянок не витребуваних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно додатку до рішення (п.п.2, 3, 9, 10, 11, 13, 14, 15), а саме щодо земельних ділянок: площею 1,5370га за кадастровим номером :01:001:1503; площею 1,5828га за кадастровим номером :01:001:1501; площею 1,5987га за кадастровим номером :01:001:1504; площею 1,8736га за кадастровим номером :01:001:1493; площею 1,9253га за кадастровим номером :01:001:1500; площею 1,8591га за кадастровим номером :01:001:1499; площею 2,2917га за кадастровим номером :01:001:1510; площею 1,9600га за кадастровим номером :01:001:1519, до виконання рішення суду у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року у справі №921/273/23 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарагд-Агро» про забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не повідомлено жодних обставин стосовно вчинення певних дій з об`єктами нерухомого майна станом на момент звернення до суду із даною заявою про забезпечення позову, тобто, суду не доведено, що описані події свідчать про можливість утруднення чи унеможливлення ефективного захисту прав позивача на даний час. Дослідивши викладені в заяві про забезпечення позову обставини та додані заявником до заяви докази, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність документально підтверджених фактів укладення договорів оренди земельних ділянок на підставі оскаржуваних рішень відповідача, зокрема щодо спірних земельних ділянок (у заяві зазначено про їх укладення, однак доказів на підтвердження цього факту не долучено, а про неможливість їх подання не зазначено), здійснення чи існування відповідного наміру щодо державної реєстрації права оренди на спірні земельні ділянки за третьою особою, тому відсутні підстави стверджувати про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарагд-Агро» звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року у справі №921/273/23 та прийняти нове судове рішення, яким задоволити заяву про забезпечення позову. Зокрема, зазначає, що зупинення пункту 2 рішення Шумської міської ради №4835 в частині передачі ТОВ «Шумськ Гранд Агро» в оренду земельних ділянок, є ефективним способом забезпечення позову на момент заявлення, натомість при наявності зареєстрованих договорів оренди землі з ТОВ «Шумськ Гранд Агро» в Державному реєстрі речових прав, запропонований суду захід забезпечення є неефективним, оскільки вказане товариство набуде право оренди землі. Поряд з тим, наголошує, що невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову призведе до ускладнення поновлення порушених прав позивача, оскільки останній буде змушений звертатися з новою позовною вимогою (заявою) до суду.

03 травня 2023 року від скаржника до суду надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких останній повідомив, що після постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, Шумською міською радою укладено договори оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю «Шумськ Гранд Агро» щодо спірних земельних ділянок та такі договори зареєстровані у Державному реєстрі речових прав, на підтвердження чого, долучає відповідні інформаційні довідки.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі №921/273/23 за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарагд-Агро» на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року.

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року розгляд апеляційної скарги призначено на 05 червня 2023 року.

Судове засідання з розгляду апеляційної скарги ТзОВ «Смарагд-Агро» за клопотанням скаржника на підставі ухвали суду проводилося в режимі відеоконференції із Здолбунівським районним судом Рівненської області.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року у справі №921/273/23 та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, з підстав, наведених у апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази у справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, у квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарагд-Агро» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Шумської міської ради про: 1) визнання незаконним та скасування пункту 3 рішення Шумської міської ради №3958 від 29.03.2022 в частині передачі в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ Гранд Агро» невитребуваних земельних часток (паїв) згідно п.25, 30, 36, 43, 45, 46, 47 додатку до рішення Шумської міської ради №3958 від 29.03.2022 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами пунктів Кременецького району терміном на один рік; 2) визнання незаконним та скасування пункту 2 рішення Шумської міської ради №4835 від 23.03.2023 в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ Гранд Агро» в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту села Тилявка Кременецького району Тернопільської області, строком на 7 років.

Позов мотивовано тим, що оскаржуваними рішеннями Шумської міської ради (№3958 від 29.03.2022 та №4835 від 23.03.2023) передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Шумськ Гранд Агро» земельні ділянки, які перебувають у користуванні позивача (ТзОВ «Смарагд-Агро») на підставі договорів на управління спадщиною, укладених на виконання рішення Шумської міської ради №3648 від 18.12.2019. Позивач вказує, що між ним та відповідачем укладено договори на управління спадщиною на земельні частки (паї), які виділені в натурі згідно розпорядження голови Шумської РДА №174 від 11.04.2005 у вигляді земельних ділянок, визначених проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадян, котрі згодом сформовані у земельні ділянки в інформаційній системі Державного земельного кадастру в період 04.01.2023 по 23.01.2023, на підставі виготовленої технічної документації з інвентаризації.

У заяві про забезпечення позову позивач просив суд зупинити дію пункту 2 рішення Шумської міської ради №4835 від 23 березня 2023 року в частині передачі ТОВ «Шумськ Гранд Агро» в оренду земельних ділянок невитребуваних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно додатку до рішення (п.п.2, 3, 9, 10, 11, 13, 14, 15), а саме щодо земельних ділянок: площею 1,5370га за кадастровим номером :01:001:1503; площею 1,5828га за кадастровим номером :01:001:1501; площею 1,5987га за кадастровим номером :01:001:1504; площею 1,8736га за кадастровим номером :01:001:1493; площею 1,9253га за кадастровим номером :01:001:1500; площею 1,8591га за кадастровим номером :01:001:1499; площею 2,2917га за кадастровим номером :01:001:1510; площею 1,9600га за кадастровим номером :01:001:1519, до виконання рішення суду у цій справі.

Заява позивача мотивована тим, що відсутність забезпечення позову шляхом, вказаним у заяві, призведе до неможливості ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки останній не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження, без нових звернень до суду. Зокрема, заявник посилається на п.п.2,4,10 ч.1 ст.137 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч.2 ст.136 ГПК України).

Заходи забезпечення позову передбачено у ст.137 ГПК України. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 11 ст.137 ГПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарагд-Агро» звернулося до суду з позовними вимогами про визнання незаконними та скасування пункту 3 рішення Шумської міської ради №3958 від 29.03.2022 в частині та пункту 2 рішення Шумської міської ради №4835 від 23.03.2023 в частині, тобто з позовом немайнового характеру.

Отже, зважаючи на зазначене, судове рішення у цій справі, у разі задоволення таких позовних вимог, не вимагатиме примусового виконання, в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Поряд з тим, колегія суддів звертає увагу, що частиною 1 статті 137 ГПК України визначено вичерпний перелік видів заходів забезпечення позову, який може доповнюватися виключно за рахунок певних заходів забезпечення позову, прямо передбачених законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (пункт 10 частини 1 статті 137 ГПК України).

На відміну від положень ГПК України, такий вид забезпечення позову як зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта передбачено пунктом 1 частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто він може бути застосований у порядку адміністративного судочинства, з урахуванням застережень, визначених зазначеною статтею.

Відтак, оскільки обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді зупинення дії спірного рішення органу місцевого самоврядування прямо не передбачений статтею 137 ГПК України, суд повинен з посиланням на пункт 10 частини 1 цієї статті зазначити закон, яким цей захід забезпечення позову передбачено. (аналогічні висновки щодо застосування ст.137 ГПК України в питанні забезпечення позову у спосіб зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування викладені у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року у справі №922/1197/21).

Не допускається вжиття судом заходу забезпечення позову, який хоча і відповідає змісту позовних вимог, предмету спору, є необхідним з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, однак не передбачений ні процесуальним законом, ні іншим Законом України (міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України).

Тобто визначений частиною першою статті 137 ГПК України вичерпний перелік видів заходів забезпечення позову може доповнюватися виключно за рахунок певних заходів забезпечення позову, прямо передбачених Законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі №910/7451/21).

Порядок прийняття, набрання чинності, скасування і форма актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені у ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до частини 1 та 10 якої акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування приймаються у формі рішень та визнаються незаконними в судовому порядку з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України. Проте, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачає можливості зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування за рішенням суду. (аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 липня 2022 року у справі №907/138/22).

Враховуючи наведене, оскільки запропонований позивачем захід забезпечення позову, а саме: зупинення дії спірного рішення органу місцевого самоврядування не передбачений нормами господарського процесуального закону - імперативними положеннями частини 1 статті 137 ГПК України, іншими законами або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, відтак, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, вказаним у заяві шляхом (способом).

Незважаючи на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не обґрунтована наведеним вище, разом з тим, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви ТзОВ «Смарагд-Агро» про забезпечення позову.

Щодо поданих скаржником до суду апеляційної інстанції доказів, які підтверджують реєстрацію укладених між Шумською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шумськ Гранд Агро» договорів оренди спірних земельних ділянок, а відтак вчинення відповідачем дій щодо виконання спірних рішень, колегія суддів звертає увагу, що такі докази датовані після прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали про відмову в забезпеченні позову.

Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України, незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. (близька за змістом правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №916/3130/17, від 26 лютого 2019 року у справі №913/632/17 та від 06 березня 2019 року у справі №916/4692/15).

З огляду на наведене, прийняття судом апеляційної інстанції поданих позивачем додаткових доказів, датованих вже після постановлення ухвали суду першої інстанції, свідчило б про порушення норм процесуального права, а саме приписів статті 269 ГПК України, зважаючи також на те, що оскаржувана ухвала в основному мотивована відсутністю доказів вчинення Шумською міською радою дій, спрямованих на виконання оскаржуваних рішень ради.

Поряд з тим, такі докази не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про неможливість вжиття заходів забезпечення позову запропонованим позивачем шляхом (зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування).

Одночасно позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову у спосіб (захід), що передбачений нормами чинного процесуального законодавства, зокрема, ст.137 ГПК України, та з дотриманням вимог ГПК України щодо подання доказів.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову у забезпеченні позову (п.4).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, відтак, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваної ухвали без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст.136, 137, 236, 255, 270, 271, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року у справі №921/273/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарагд-Агро» - без задоволення.

Матеріали оскарження ухвали повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку, у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 09 червня 2023 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.