ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2518/22

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Д.С. Мирець

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Юридичної компанії «СЕНАТ»

на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 02.03.2023 (суддя С.Ф.Гут, м.Одеса, повний текст рішення складено 07.03.2023)

у справі №916/2518/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю Юридичної компанії «СЕНАТ»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: державного реєстратора Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченка Євгена Борисовича

про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови договору оренди та скасування рішення про державну реєстрацію речових прав,

В С Т А Н О В И В :

27.09.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» (надалі також ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ») звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Юридичної компанії «СЕНАТ» (надалі також ТОВ ЮК «СЕНАТ») та державного реєстратора прав на нерухоме майно Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченка Євгена Борисовича (надалі також державний реєстратор Ткаченко Є.Б.), в якій просило:

-визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови від договору оренди частини нежитлової будівлі, що посвідчений 24.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія «СЕНАТ» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» (), що вчинений Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія «СЕНАТ» () відповідно до повідомлення № 1-П/07-22 від 13.07.2022;

-визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію від 15.07.2022 №64196662, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченком Євгеном Борисовичем щодо припинення за Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» () права користування (найму (оренди)) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами на нежитлову будівлю торгово-офісного центру «Марсель», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, буд. 79, що виникло на підставі договору оренди частини нежитлової будівлі строком на 10 (десять) років, що посвідчений 24.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274;

-скасувати державну реєстрацію припинення за Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» () права користування (найму (оренди)) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами на нежитлову будівлю торгово-офісного центру «Марсель», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, буд. 79, що виникло на підставі договору оренди частини нежитлової будівлі строком на 10 (десять) років, що посвідчений 24.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274;

-поновити за Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» () речове право користування (найму (оренди)) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами на нежитлову будівлю торгово-офісного центру «Марсель», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, буд. 79, що виникло на підставі договору оренди частини нежитлової будівлі строком на 10 (десять) років, що посвідчений 24.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

09.12.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» надано до господарського суду заяву про відмову від позовних вимог, заявлених до державного реєстратора прав на нерухоме майно Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченка Євгена Борисовича.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.12.2022 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» від позовних вимог у справі №916/2518/22, заявлених до державного реєстратора прав на нерухоме майно Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченка Євгена Борисовича, та закрито провадження у справі № 916/2518/22 в частині заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» позовних вимог до державного реєстратора прав на нерухоме майно Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченка Євгена Борисовича.

Іншою ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.12.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача державного реєстратора Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченка Євгена Борисовича.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.02.2023 позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 9924,00 грн судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 02.03.2023 заяву ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу по справі № 916/2518/22 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія «СЕНАТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» 120000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу по справі № 916/2518/22. В задоволенні решти заяви відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що надані адвокатом послуги у липні та серпні 2023 року не відносяться до комплексу послуг, наданих в рамках цієї справи, поза як позовна заява позивачем була подана до суду 27.09.2022. Також судом не були враховані послуги щодо подачі 2-х заяв про забезпечення позову та ознайомлення з матеріалами даної справи.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, ТОВ ЮК «СЕНАТ» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило:

-додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 02.03.2023 у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» про ухвалення додаткового рішення;

-у тому випадку, якщо Південно-західний апеляційний господарський суд дійде висновку про наявність підстав для часткового стягнення з ТОВ ЮК «СЕНАТ» на користь ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» витрат на професійну правничу допомогу, змінити додаткове рішення в частині стягнення з ТОВ ЮК «СЕНАТ» витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши розмір суми до стягнення 25000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване додаткове рішення суду не відповідає передбаченим статтею 236 Господарського процесуального кодексу України вимогам законності та обґрунтованості, оскільки судом першої інстанції при його ухваленні порушено норми процесуального права, а саме:

-частину четверту статті 126 та частину п`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача 120000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, без врахування критеріїв співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності таких витрат;

-частини четверту та п`яту статті 236 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд неповно та невсебічно з`ясував всі обставини, що мають значення для справи; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин не врахував висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Вказані порушення, які допущені судом, на переконання апелянта, призвели до ухвалення незаконного рішення, що, у свою чергу, є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» про стягнення з ТОВ ЮК «СЕНАТ» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 200000,00 грн, або про зменшення розміру таких витрат до 25000,00 грн.

В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, у зв`язку з чим не підлягає розподілу в сумі 200000,00 грн.

Апелянт вказав, що вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, слід враховувати, що формування правової позиції ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» не потребувало значних зусиль та затрат часу, оскільки всі аргументи позивача фактично були викладені в одному процесуальному документі позовній заяві на 11 аркушах, й позиція позивача під час усього розгляду справи в суді першої інстанції не змінювалась.

Окрім того, проаналізувавши долучений до заяви про ухвалення додаткового рішення про судові витрати детальний опис робіт та акти наданих юридичних послуг адвоката, скаржник зазначив, що визначення гонорару у розмірі 200000,00 грн є неспівмірним із фактично наданим адвокатом обсягом юридичної допомоги саме в рамках даної господарської справи №916/2518/22, виходячи з наступного:

1)зазначені в детальному описі робіт адвоката послуги за період липень серпень 2022 року були надані ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» ще до моменту звернення позивача з позовом до суду, який розглядається в рамках даної справи №916/2518/22, та до моменту її існування взагалі, а тому неможливо виокремити, які витрати із загального заявленого позивачем розміру в 200000,00 грн стосуються саме даної справи, та судом першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні взагалі не обґрунтовано, яким саме чином суд виокремив такі витрати, і що їх розмір складає саме 120000,00 грн;

2)не підлягають відшкодуванню витрати позивача, пов`язані з підготовкою, формуванням та подачею до суду трьох редакцій заяви про забезпечення позову, оскільки подання тричі однієї і тієї ж самої заяви про забезпечення позову було спричинено виключно недоліками позивача, а тому витрати на їх подання не можуть бути стягнуті з відповідача;

3)також не підлягають відшкодуванню витрати позивача, пов`язані з підготовкою та подачею заяви про описку в резолютивній частині позовної заяви (дана послуга зазначена в акті від 30.09.2022), так як подання такого документа до суду спричинено недоліками позивача, а тому витрати на їх подання не можуть бути стягнуті з відповідача;

4)не підлягають відшкодуванню витрати позивача, пов`язані з вивченням контрагента по всім відкритим реєстрам (дана послуга зазначена в акті від 30.09.2022), оскільки для того, щоб оскаржити в судовому порядку правочин щодо односторонньої відмови від договору оренди та рішення про державну реєстрацію речових прав, відсутня необхідність збирати інформацію з відкритих реєстрів щодо відповідача;

5)згідно з актами від 31.10.2022 та від 30.11.2022 адвокат Новікова О.В. начебто двічі надавала позивачу послугу «Підготовка заперечення на клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі», однак фактично заперечення було подане одне, а на його підготовку адвокатом не могло бути витрачено велику кількість часу, що свідчить про неспівмірність зазначених витрат із фактично наданим адвокатом обсягом юридичної допомоги. Це ж саме стосується і зазначеній в детальному описі робіт і актах послуги «Підготовка заперечення на клопотання представника відповідача щодо призначення судової технічної експертизи документів» (у листопаді та грудні 2022 року). Також двічі продубльовано в детальному описі робіт послугу «Вивчення та аналітика судової практики щодо застосування листа ТПП від 28.02.2022 як доказу настання форс-мажорних обставин», а саме, у жовтні 2022 року та січні 2023 року, що також не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на вивчення та аналітику судової практики.

6)в актах наданих юридичних послуг та правничої допомоги від 30.09.2022, 31.10.2022, 30.11.2022, 31.12.2022, 31.01.2023 та 14.02.2023 не зазначено, що адвокатом Новікою О.В. надавалися позивачу послуги саме в рамках даної господарської справи №916/2518/22;

7)заявлені позивачем до відшкодування судові витрати на правничу допомогу в розмірі 200000,00 грн не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки надані адвокатом послуги, з урахуванням категорії та складності цієї справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Підсумовуючи викладене апелянт зазначив, що судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення про стягнення з відповідача 120000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу не враховано критеріїв співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності таких витрат; не обґрунтовано, яким саме чином суд виокремив із загального заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 200000,00грн витрати, які стосуються саме даної господарської справи, та що розмір таких витрат складає саме 120000,00 грн; не обґрунтовано, на підставі яких доказів чи обґрунтувань позивача судом вирішено зменшити заявлений ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» розмір витрат на правничу допомогу саме на 80000,00 грн; не зазначено, які саме надані адвокатом Новіковою О.В. позивачу послуги входять в суму 120000,00 грн, а які послуги адвоката судом вирішено покласти на позивача.

Також скаржник зазначив, що судом першої інстанції у додатковому рішенні взагалі не надано жодної правової оцінки клопотанню відповідача, в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення або зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 25000,00 грн, як і не зазначено жодних мотивів прийняття або відхилення викладених у ньому доводів та обґрунтувань.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.03.2023 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Юридичної компанії «СЕНАТ» на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 02.03.2023 у справі № 916/2518/22. Встановлено учасникам справи строк до 18.04.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.

18.04.2023 від ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№790/23/Д1 від 18.04.2023), в якому товариство просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 02.03.2023 у даній справі залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що з метою захисту та поновлення своїх порушених прав та для отримання професійної правничої допомоги щодо відновлення припиненого речового права (права оренди), ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» в рамках укладеного з адвокатом Новіковою О.В. договору б/н від 01.01.2021 отримало послуги з надання правової допомоги по визначеному предмету. Умовами додаткової угоди №2 від 19.07.2022 визначений фіксований розмір гонорару адвоката 200000,00 грн, який сплачується позивачем адвокату за умови позитивного для позивача результату вирішення справи, зокрема, ухвалення судом першої інстанції рішення на користь позивача, в результаті чого позивача буде поновлено у його речовому праві оренди на частину нежитлової будівлі торгово-офісного центру «Марсель», що розташований за адресою: м.Одеса, вул. Ніжинська, буд. 79. Обов`язок щодо сплати гонорару у позивача виникає з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення суду щодо задоволення позовних вимог позивача. Строк оплати 3 (три) календарні дні.

Таким чином, позивач зазначає, що з 09.02.2022 у нього виникло зобов`язання щодо оплати послуг з наданої правової допомоги.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.09.2022 у справі №916/319/22 застосовано заходи забезпечення позову ТОВ ЮК «СЕНАТ» до позивача шляхом накладення арешту на банківські рахунки позивача. Дана обставина позбавила позивача можливості здійснити оплату у визначений договором строк.

Враховуючи викладені обставини, 14.02.2023, тобто у строк, визначений частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, сторона позивача звернулась до суду з відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення.

Позивач звернув увагу на те, що при укладенні додаткової угоди №2 та визначенні розміру гонорару адвоката, сторонами враховувались наступні фактори:

-складність справи, яка обумовлена багатовекторністю проваджень (судових та кримінальних) щодо оскарження дійсності договору оренди частини нежитлової будівлі строком на 10 років;

-обсягом робіт, які необхідно вчинити адвокату для формування стратегії проекту, збирання доказів, підготовки та формування процесуальних документів;

-значенням справи для позивача предметом спору є договір оренди, укладений строком на 10 років. Основна мета позивача генерація прибутку зі здачі об`єкта оренди в суборенду. Відновлення позивача у праві користування об`єктом оренди поверне йому можливість безперешкодно поновити свою господарську діяльність щодо управління вказаним майном і отримання прибутку. Так, при визначенні розміру гонорару сторони враховували розмір доходів позивача, отриманих з об`єкту оренди за попередній рік.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 розгляд апеляційної скарги ТОВ ЮК «СЕНАТ» на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 02.03.2023 у справі № 916/2518/22 призначено на 23.05.2023 о 10:30 год.

В судовому засіданні, яке відбулося 23.05.2023, оголошено перерву до 29.05.2023 о 10:00 год, про що представник позивача та представник відповідача були повідомлені під розписку.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно із статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із статтею 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зі змісту частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першою, другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Колегією суддів встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікував понести у зв`язку із розглядом справи, у розмірі 200000,00 грн, без наведення такого розрахунку.

Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У відповіді на відзив від 22.11.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» зазначено, що докази понесених стороною судових витрат будуть надані позивачем у визначені чинним процесуальним законодавством строки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів на виконання частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до положень частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Щодо обставин надання позивачу послуг з професійної правничої допомоги

Для підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано наступні документи (в копіях):

1)договір про надання правової допомоги від 01.01.2021;

2)додаткову угоду №2 від 19.07.2022 до договору про надання правової допомоги від 01.01.2021;

3)детальний опис робіт адвоката;

4)акти наданих послуг від 31.07.2022, від 31.08.2022, від 30.09.2022, від 31.10.2022, від 30.11.2022, від 31.12.2022, від 31.01.2023 та від 14.02.2023.

Із наданих документів вбачається, що 01.01.2021 між адвокатом Новіковою Ольгою Володимирівною (адвокатом) та ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» (клієнтом) укладено договір про надання правової допомоги (надалі договір), відповідно до пункту 1 якого адвокат приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення надання правової допомоги клієнту (особі, в інтересах якої укладено цей договір), з наступних питань та у таких обсягах: захист і представництво законних прав та інтересів клієнта у цивільних, кримінальних, адміністративних та будь-яких інших справах у будь-яких підприємствах, установах, організаціях будь-якої форми власності, у тому числі судах всіх рівнів у тому числі здійснювати захист інтересів клієнта у якості його представника (захисника).

У пункті 2 договору сторонами узгоджено перелік доручень, які будуть надаватися адвокатом клієнту.

Визначений цим договором обсяг правової допомоги може бути змінений (збільшений та/або зменшений) виключно за взаємною згодою сторін, шляхом укладання відповідної додаткової письмової угоди. У випадку, коли обсяг правової допомоги, узгоджений сторонами в пункті 1 (один) цього договору, не включає в себе представництво в суді та/або на досудовому розслідуванні, сторони повинні укласти окрему угоду про таке представництво (пункт 3 Договору).

Згідно із пунктом 4 договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар. Всі умови розрахунку і вартість наданих послуг зазначається в додатковій угоді №1 до даного договору. Будь-яка комерційна інформація по даному договору є конфіденційною та може бути розголошена лише за згодою сторін або у випадках, передбачених чинним законодавством України (пункт 4 договору).

19.07.2022 між адвокатом та клієнтом підписано додаткову угоду № 2 до договору, відповідно до пункту 1 якої клієнт доручає та уповноважує адвоката бути його представником (захисником) (і) у судових органах України будь-якої ланки та спеціалізації з усіма необхідними для цього повноваженнями, які надано законом позивачеві з питань щодо поновлення клієнта у речовому праві оренди на частину нежитлової будівлі торгово-офісного центру «МАРСЕЛЬ», що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Ніжинська 79.

У пункті 2 сторони досягли домовленостей з приводу оплати наданих адвокатом послуг на наступних умовах:

-гонорар за надання послуг адвоката сплачується у національній валюті України (гривні) та встановлюється в розмірі 200000,00 грн (двісті тисяч гривень 00 коп) (підпункт 2.1. пункту2 додаткової угоди);

-гонорар оплачується клієнтом протягом 3-х календарних днів з дня ухвалення судом першої інстанції рішення (підпункт 2.2. пункту 2 додаткової угоди);

-витрати на всі обов`язкові платежі, зокрема, оплата судового збору, а також витрати адвоката, що пов`язані з виконанням умов цього договору (проїзд у транспорті, витрати на пальне, відправка кореспонденції, державне мито тощо) не входять до сплати гонорару і компенсуються клієнтом окремо на підставі актів наданих послуг та понесених витрат.

Адвокат звітує перед клієнтом шляхом надання останньому акту наданих послуг (пункт 4 додаткової угоди).

Додаткова угода є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги від 01.01.2021 (пункт 8 додаткової угоди).

До договору про надання правової допомоги від 01.01.2021 сторонами підписано акти наданих юридичних послуг та правової допомоги, а саме:

1)акт від 31.07.2022, відповідно до якого адвокатом було надано такий комплекс юридичних послуг та правової допомоги:

-представництво інтересів клієнта при незаконній спробі представників TOB ЮК «СЕНАТ» чинити перешкоди діяльності об`єкту оренди;

-збір та вивчення документів по односторонньому розірванню договору оренди з метою формування позиції по оскарженню в судовому порядку: підготовка запитів державному реєстратору, нотаріусу, TOB ЮК «СЕНАТ»;

-вивчення та аналітика зібраних документів з метою їх оформлення як доказової бази у судовому провадженні щодо оскарження одностороннього розірвання договору оренди;

-вивчення та підбір усталеної судової практики у правовідносинах, що склалися, з метою формування правової позиції позову;

2)акт від 31.08.2022, відповідно до якого адвокатом було надано такий комплекс юридичних послуг та правової допомоги:

-вивчення та аналітика наявних судових спорів щодо об`єкту оренди з метою визначення та формування стратегії захисту порушених прав клієнта: вивчення матеріалів судової справи № 916/319/22; ознайомлення з матеріалами для кримінального провадження;

-оскарження дій державного реєстратора в порядку Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - підготовка, формування та направлення скарги до Міністерства юстиції України; підготовка, формування та направлення доповнення до скарги до Міністерства юстиції України;

3)акт від 30.09.2022, відповідно до якого адвокатом було надано такий комплекс юридичних послуг та правової допомоги:

-збір та вивчення документів по односторонньому розірванню Договору оренди з метою формування позиції по оскарженню в судовому порядку;

-вивчення контрагента по всім відкритим реєстрам;

-підготовка, формування та подача позовної заяви про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від договору оренди та скасування рішення про державну реєстрацію речових прав;

-підготовка, формування та подача заяв (2 заяви в різних редакціях) про забезпечення позову;

-отримання ухвал про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову;

-підготовка та подача заяви про описку в резолютивній частині позовної заяви;

4)акт від 31.10.2022, відповідно до якого адвокатом було надано такий комплекс юридичних послуг та правової допомоги:

-підготовка, формування та подача заяви (3-тя редакція) про забезпечення позову;

-отримання ухвали про забезпечення позову та звернення її до виконання через державну реєстрацію обтяжень;

-отримання ухвали про відкриття провадження по справі;

-ознайомлення з матеріалами справи - зняття фотокопій; вивчення та опрацювання відзнятого матеріалу;

-підготовка заперечення на клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі;

-вивчення та аналітика судової практики щодо застосування листа ТПП від 28.02.2022 як доказу настання форс-мажорних обставин;

5)акт від 30.11.2022, відповідно до якого адвокатом було надано такий комплекс юридичних послуг та правової допомоги:

-підготовка заперечення на клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі;

-участь у судовому засіданні 01.11.2022;

-підготовка, формування та подача відповіді на відзив відповідача;

-підготовка, формування та подача клопотання по зміну процесуального статусу відповідача-2;

-участь у судовому засіданні 22.11.2022;

-підготовка заперечення на клопотання представника відповідача щодо призначення судової технічної експертизи документів;

-вивчення та аналітика судової практики у схожих правовідносинах;

6)акт від 31.12.2022, відповідно до якого адвокатом було надано такий комплекс юридичних послуг та правової допомоги:

-участь у судовому засіданні 01.12.2022;

-підготовка заперечення на клопотання представника відповідача щодо призначення судової технічної експертизи документів;

-підготовка, формування та подача заяви про відмову від позовних вимог до державного реєстратора Петровірівської сільської ради Одеської області Ткаченко Є.Ю. і залучення його до справи у якості 3- ї особи;

-участь у судовому засіданні 13.12.2022;

-участь у судовому засіданні 27.12.2022;

7)акт від 31.01.2023, відповідно до якого адвокатом було надано такий комплекс юридичних послуг та правової допомоги:

-підготовка письмових пояснень по справі;

-участь в судовому засіданні 12.01.2023;

-участь в судовому засіданні 19.01.2023;

-підготовка до судових дебатів;

-вивчення та аналітика судової практики щодо застосування листа ТПП від 28.02.2022 як доказу настання форс-мажорних обставин;

-участь в судовому засіданні 31.01.2023;

8)акт від 14.02.2023, відповідно до якого адвокатом було надано такий комплекс юридичних послуг та правової допомоги:

-підготовка письмових дебатів;

-участь в судовому засіданні 09.02.2023;

-підготовка, формування та подача заяви на ухвалення додаткового рішення про судові витрати;

-отримання короткого тексту рішення суду.

Аналогічний комплекс юридичних послуг наведено у детальному описі робіт адвоката Новікової О.В., проте у ньому додатково зазначено витрачений час адвоката за відповідний період надання послуг: за липень 2022 року 30 годин, за серпень 2022 року 70 годин, за вересень 2022 року 120 годин, за жовтень 2022 року 100 годин, за листопад 2022 року 60 годин, за грудень 2022 року 40 годин, за січень 2023 року 20 годин, за лютий 2023 року 12 годин.

Крім того, до заяви про ухвалення додаткового рішення було долучено лист ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» за вих.№06/09 від 20.09.2022, скерований на адресу адвоката Новікової О.В., в якому товариство, посилаючись на ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.09.2022 у справі № 916/319/22 про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ», повідомило про здійснення оплати вартості наданих послуг після скасування заходів забезпечення позову.

Також в матеріалах справи міститься ордер від 31.10.2022 (серія АІ №1299579), який посвідчує повноваження адвоката Новікової О.В. на надання правової допомоги ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 01.01.2021 у Господарському суді Одеської області.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Дана позиція є усталеною і підтверджується, зокрема, постановами Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №910/906/18, від 28.06.2022 у справі №910/5543/21, від 15.06.022 у справі №911/2652/17(911/3581/20), від 07.06.2022 у справі №906/323/21, від 14.06.2022 у справі №922/2321/20(922/2139/21), від 31.05.2022 у справі №927/727/21, від 31.05.2022 у справі №927/728/21, від 23.12.2021 у справі №923/560/17, від 18.05.2022 у справі №922/2339/21, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19,від 11.05.2022 у справі №902/974/21, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 01.09.2021 у справі №178/1522/18.

Щодо розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу

Як уже зазначалося, розмір понесених стороною судових витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо вартості наданих послуг (виконаних робіт).

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За змістом частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Отже, надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18, від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19.

Як зазначалося, у пункті 4 укладеного між позивачем та адвокатом Новіковою О.В. договору про надання правничої допомоги від 01.01.2021 сторони цього договору погодили, що за надання правової допомоги клієнт (позивач) сплачує адвокату гонорар, а всі умови розрахунку і вартість наданих послуг зазначаються в додатковій угоді до даного договору.

У додатковій угоді від №2 від 19.07.2022 до договору про надання правової допомоги від 01.01.2021 сторони погодили, що клієнт доручає та уповноважує адвоката бути його представником (захисником) у судових органах України будь-якої ланки та спеціалізації з усіма необхідними для цього повноваженнями, які надано законом позивачеві з питань щодо поновлення клієнта у речовому праві оренди на частину нежитлової будівлі торгово-офісного центру «МАРСЕЛЬ», що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Ніжинська 79. При цьому гонорар за надання послуг адвоката у розмірі 200000,00 грн оплачується клієнтом протягом 3-х календарних днів з дня ухвалення судом першої інстанції рішення.

Дослідивши та проаналізувавши зазначені умови укладеного між позивачем та адвокатом Новіковою О.В. договору та додаткової угоди до нього, суд апеляційної інстанції встановив, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі від 01.01.2021 у вигляді фіксованої суми.

При цьому доводи позивача про те, що встановлений у договорі гонорар є «гонораром успіху», колегією суддів відхиляються, оскільки у договорі про надання правової допомоги, з урахуванням додаткової угоди, обчислення гонорару успіху не пов`язане з настанням певної події, можливість обчислення якого залежить виключно від певних подій - досягнутих адвокатом та обумовлених в договорі результатів при наданні послуг правової допомоги.

Звертаючись із клопотанням про зменшення розміру витрат на правову допомогу, відповідач в суді першої інстанції, серед іншого, зазначав, що визначення гонорару адвоката не відповідає фактично наданим адвокатом обсягом юридичної допомоги в рамках даної господарської справи, виходячи з наступного:

-зазначені в детальному описі робіт адвоката послуги за період липень серпень 2022 року були надані ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» ще до моменту звернення позивача з позовом до суду, який розглядається в рамках даної справи №916/2518/22, та до моменту її існування взагалі;

-не підлягають відшкодуванню витрати позивача, пов`язані з підготовкою, формуванням та подачею до суду трьох редакцій заяви про забезпечення позову, оскільки подання тричі однієї і тієї ж самої заяви про забезпечення позову було спричинено виключно недоліками позивача, а тому витрати на їх подання не можуть бути стягнуті з відповідача;

-також не підлягають відшкодуванню витрати позивача, пов`язані з підготовкою та подачею заяви про описку в резолютивній частині позовної заяви (дана послуга зазначена в акті від 30.09.2022), так як подання такого документа до суду спричинено недоліками позивача, а тому витрати на їх подання не можуть бути стягнуті з відповідача;

-згідно з актами від 31.10.2022 та від 30.11.2022 адвокат Новікова О.В. начебто двічі надавала позивачу послугу «Підготовка заперечення на клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі», однак фактично заперечення було подане одне, а на його підготовку адвокатом не могло бути витрачено велику кількість часу, що свідчить про неспівмірність зазначених витрат із фактично наданим адвокатом обсягом юридичної допомоги. Це ж саме стосується і зазначеній в детальному описі робіт і актах послуги «Підготовка заперечення на клопотання представника відповідача щодо призначення судової технічної експертизи документів» (у листопаді та грудні 2022 року). Також двічі продубльовано в детальному описі робіт послугу «Вивчення та аналітика судової практики щодо застосування листа ТПП від 28.02.2022 як доказу настання форс-мажорних обставин», а саме, у жовтні 2022 року та січні 2023 року, що також не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на вивчення та аналітику судової практики.

Також відповідач зазначив, що не підлягають відшкодуванню витрати позивача, пов`язані з підготовкою та подачею заяви про описку в резолютивній частині позовної заяви (дана послуга зазначена в акті від 30.09.2022), так як подання такого документа до суду спричинено недоліками позивача, а тому витрати на їх подання не можуть бути стягнуті з відповідача.

Крім того, відповідач наголошував, що заявлені позивачем до відшкодування судові витрати на правничу допомогу в розмірі 200000,00 грн не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила, що зазначені в детальному описі робіт адвоката послуги за період липень серпень 2022 року (акти від 31.07.2022 та від 31.08.2022) були надані ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» ще до моменту звернення позивача з позовом до суду, який розглядається в рамках даної справи №916/2518/22. Також ухвалами суду першої інстанції 2 заяви позивача про забезпечення позову були повернуті. Крім того, згідно з актами від 31.10.2022 та від 30.11.2022 адвокат Новікова О.В. двічі надавала позивачу послугу «Підготовка заперечення на клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі», однак фактично заперечення було подане одне. Це ж саме стосується і зазначеній в детальному описі робіт і актах послуги «Підготовка заперечення на клопотання представника відповідача щодо призначення судової технічної експертизи документів» (акти від 30.11.2022 та від 31.12.2022). Також двічі продубльовано в детальному описі робіт послугу «Вивчення та аналітика судової практики щодо застосування листа ТПП від 28.02.2022 як доказу настання форс-мажорних обставин» (акти від 31.10.2022 та від 31.01.2023). Подання заяви про описку в резолютивній частині позовної заяви (акт від 30.09.2022) до суду спричинено недоліками позивача.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі від 01.01.2021 у вигляді фіксованої суми.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

З огляду на викладене Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає про те, що у контексті цієї справи, що переглядається, фіксований розмір гонорару, погоджений між позивачем та адвокатом у договорі про надання правової допомоги від 01.01.2021 та додатковій угоді до цього договору, означає те, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання умов договору та призвели до настання цих умов не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, що склалися між позивачем і його адвокатом у цій справі, як і не має значення витрачений адвокатом позивача час на надання послуг правничої допомоги та зазначеного кількості витрат такого часу в детальному описі робіт адвоката.

З урахуванням викладеного, вартість послуг з надання правничої допомоги була погоджена між позивачем та адвокатом в договорі про надання правничої допомоги від 01.01.2021 та додатковій угоді до цього договору у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого адвокатом часу, а отже, є чітко визначеним.

Щодо критеріїв оцінки розміру витрат на надання послуг правничої допомоги

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України , також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України ).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України , може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

У постанові Верховного Суду від 09.02.2023 у справі №921/434/21 зазначено, що принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи обґрунтованість заявленої суми судових витрат із складністю справи, зазначає, що справа не є складною, не містить складних юридичних конструкцій, а також не містить великого обсягу доказів. Позивач обґрунтував свій позов укладеним між сторонами договором оренди від 24.01.2020, трьома додатковими договорами про внесення змін до нього, актом приймання передачі орендованого майна, виписками по банківському рахунку позивача та платіжними дорученнями про сплату орендної плати, повідомленням відповідача №1-П/07-22 від 13.07.2022 086) про одностороннє розірвання договору оренди та доказами його поштового направлення та трекінгу, інформацією з державних реєстрів про припинення речового права оренди.

Твердження позивача про складність справи, посилаючись на багатовекторність проваджень (судових та кримінальних) щодо оскарження дійсності договору оренди частини нежитлової будівлі строком на 10 років, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу заявлено саме у цій господарській справі №916/2518/22.

Дослідивши надані позивачем докази, якими підтверджуються витрати на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 200000,00 грн не в повній мірі відповідає встановленому пунктом 1 частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України критерію пов`язаності витрат на правову допомогу з розглядом справи, оскільки, як встановлено вище апеляційним судом та правильно враховано судом першої інстанції, зазначені в детальному описі робіт адвоката послуги за період липень серпень 2022 року (акти від 31.07.2022 та від 31.08.2022) були надані ТОВ «РЕНТ КОНТРОЛ» ще до моменту звернення позивача з позовом до суду, який розглядається в рамках даної справи №916/2518/22.

Оцінюючи співмірність витрат позивача на оплату послуг адвоката за надання правової допомоги у цій справі в розмірі 200000,00 грн з обґрунтованістю та пропорційністю до предмета спору, колегія суддів дійшла висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу не є пропорційним до предмета спору та є необґрунтованим, виходячи з того, що у цій справі предметом судового розгляду є немайновий позов, тобто вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.

Місцевий господарський суд в основу свого додаткового рішення, яким частково задовольнив заяву позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 120000,00 грн, поклав критерій непов`язаності витрат, понесених позивачем у липні та серпні 2022 року, з витратами в рамках даної господарської справи, в той же час, оцінюючи заявлені до стягнення витрати з урахуванням критеріїв обґрунтованості та пропорційності витрат до предмета спору, не обґрунтував мотивів, які слугували для такого висновку. Також суд першої інстанції не встановив, що сторони договору про надання правової допомоги домовились про фіксований розмір гонорару, який у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі, такими критеріями, як складність справи, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення судових витрат на правову допомогу, апеляційний суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, у розмірі 50000,00грн.

При цьому Південно-західний апеляційний господарський суд також керувався тим, що стягнення витрат на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі 200000,00 грн не відповідає критеріям розумності, співмірності, справедливості, тоді як зменшення витрат до запропонованих відповідачем 25000,00 грн порушуватиме баланс інтересів сторін. В той же час, відмова у повному обсязі у задоволенні витрат позивача на правничу допомогу, про що також просив скаржник в апеляційній скарзі, не ґрунтується ані на фактичних обставинах, встановлених судом, ані на нормах процесуального закону, а також порушує право позивача на правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин апеляційну скаргу слід задовольнити частково, стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 50000,00 грн, у задоволенні решти заяви відмовити, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 02.03.2023 у справі №916/2739/21 скасувати в частині задоволення заяви позивача у сумі 70000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Юридичної компанії «СЕНАТ» задовольнити частково.

Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 02.03.2023 у справі №916/2518/22 скасувати в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 70000 (сімдесят тисяч) грн 00 коп, в решті залишити без змін, виклавши резолютивну частину додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 02.03.2023 у справі № 916/2518/22 в наступній редакції:

« 1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 916/2518/22 задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Юридичної компанії «СЕНАТ» (65082, м. Одеса, Сабанєєв міст, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТ КОНТРОЛ» (02152, м. Київ, просп. Тичини, буд. 20, ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 /п`ятдесят тисяч/ грн 00 коп.

3.В решті заяви відмовити».

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.06.2023.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран