УХВАЛА

м. Київ

06.06.2023Справа № 927/653/23
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши без виклику сторін

заяву Акціонерного товариства «Чернігівобленерго», м. Чернігів

про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2023 року Акціонерне товариство «Чернігівобленерго» (заявник) звернулось до Господарського суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рус-Інн» (боржник) суми заборгованості в розмірі 4 079,08 грн на підставі Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.05.2023 року заяву Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали №927/653/23 передано на розгляд судді Морозову С.М.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються:

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що заявником не дотримано вимог п. 4 та п. 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Так, в заяві про видачу судового наказу заявлено суму боргу за послугу з розподілу електричної енергії на суму в розмірі 4 079,08 грн.

При цьому, вимога про стягнення боргу за послугу з розподілу електричної енергії обґрунтована рахунком за січень 2023 року №071 від 31.01.2023 року на суму 1 646,85 грн.

Таким чином, вимога про стягнення суми боргу в розмірі 4 079,08 грн фактично не обґрунтована заявником, оскільки рахунок, виставлений відповідачу на оплату, на меншу суму, ніж заявлено до стягнення, що, в свою чергу, є порушенням порядку викладення вимог заявника і зазначення обставин, на яких вони ґрунтуються.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству «Чернігівобленерго» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рус-Інн» суми в розмірі 4 079,08 грн.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 06.06.2023 року та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Сергій МОРОЗОВ