ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року Справа № 915/716/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М.. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агропромкомплект", Запорізьке шосе, 26, м. Дніпро, 49107 ()

поштова адреса: а/с 3443, м. Дніпро, 49055

офіційна електронна адреса:

адреса електронної пошти:

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 () в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 ()

адреса електронної пошти:

про стягнення коштів в сумі 200 005, 75 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агропромкомплект" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 132 896, 40 грн. - основного боргу; 9 280, 81 грн. - 3 % річних від прострочених сум; 57 828, 54 грн. - інфляційних втрат.

Позивач просить зазначити в рішенні про нарахування 3% річних від прострочених непогашених сум - до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Нараховувати за формулою: 3 % річних = Сх3хД/365/100, де С - сума основного боргу, Д - кількість днів прострочення, починаючи з 27.12.2022 до моменту виконання рішення.

Судовий збір в сумі 3 000, 09 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки від 28.05.2020 № 53-123-01-20-06424, а саме: зобов`язань щодо здійснення в повному обсязі оплати за поставлений товар в сумі 132 896, 40 грн. в строки, встановлені умовами договору, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. За порушення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 3 % річних за період з 29.08.2020 по 26.12.2022 у сумі 9 280, 81 грн., інфляційні втрати за період з вересня 2020 по листопад 2022 у сумі 57 828, 54 грн., які заявлено до стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 4, 8, 11,13, 15, 16 , 202, 256, 259, 509, 525, 530, 610, 612, 625, 626, 664, 692, 712 ЦК України, ст. 173, 174, 193, 216, 230, 232 ГК України, судовою практикою та умовами договору.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 1065/23 від 30.01.2023) зазначив наступні обставини.

Відповідно до п. 2.2 договору оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 та виконання постачальником умов п. 3.2 та п. 5.1 договору.

Дата реєстрації податкових накладних в ЄРПН та проходження вхідного контролю є останньою подією, тому оплата відповідно до п. 3.2 договору повинна відбуватись протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 та виконання постачальником умов п. 3.2, 6.1 договору, а отже початок відліку 45 робочих днів починає свій перебіг від дати проходження вхідного контролю та дати реєстрації податкових накладних. В спірному випадку кінцевий строк оплати сплив 16.09.2020.

Відповідач зазначає, що станом на 04.01.2023 за договором № 5-123-01-20-06424 від 28.05.2020 існує заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 132 896, 40 грн. з ПДВ, проте позивач невірно визначив строки.

Відповідач повідомляє, що припустився порушення строків оплати у зв`язку зі значним зростанням простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед ДП НАЕК «Енергоатом», суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії, внаслідок чого виникла фінансова криза неплатежів, що призвело до несплати у передбачені договором терміни.

19.11.2020 відповідач направив на адресу позивача лист № 07/19372, яким просив позивача перенести строки оплати за договором.

Крім того, відповідач 04.03.2022 в межах Розділу 7 договору направив на адресу позивача лист № 07/3559 щодо настання форс-мажорних обставин, пов`язаних з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідач зазначає, що поставлений за договором товар (частково) виробництва РФ. Посилаючись на п. 3 Протоколу № 13 від 09.12.2022 та п. 25 Протоколу № 8 від 20.09.2022 та протоколу № 13 від 09.12.2022 засідання комісії щодо ризиків співпраці з учасниками/контрагентами в умовах воєнного стану, за результатами попередньої перевірки контрагента ТОВ «НВП «АГРОКОМПЛЕКТ» було прийнято рішення зупинити здійснення видаткових операцій за договорами, укладеними з ТОВ «НВП «АГРОКОМПЛЕКТ», в частині товару, країною-походження якого є РФ. Платежі за договором № 51-123-01-20-06424 від 28.05.2020 на суму 132 896, 40 грн. з ПДВ видалені в системі SAP ERP.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 251, 252, 253, 254 ЦК України та умовами договору.

У відповіді на відзив (вх. № 2969/23 від 13.03.2023) позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, включаючи відшкодування судових витрат.

Позивач зазначає, як вказано в п. 3.3 Договору, датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару. Тобто початок перебігу строку оплати починається з наступного дня після настання єдиної події, з якою пов`язано його початок, а саме після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1). Саме з дати, наступної за датою постачання, Позивач і відліковував 45 робочих днів для визначення граничної дати здійснення оплати відповідачем по накладній № 240603А/с3/01 від 24.06.2020 згідно Договору, з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України. В узгодженій редакції пункту 2.2 Договору не зазначено, що оплата відбувається протягом 45 робочих днів після настання останньої з подій, як то постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток № 1 до договору), проходження вхідного контролю, реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Також в п. 2.2 договору не узгоджено сторонами, що «за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів з дати реєстрації податкової накладної в ЄРПН або дати проходження вхідного контролю залежно від того, яка дата настане пізніше». Тому частину п. 2.2 Договору «та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5,1 цього Договору» слід вважати не як подію, з настанням якої пов`язано початок перебігу строку для оплати поставленого товару, а як умову, за невиконання якої оплата покупцем не відбувається взагалі. Тобто, щоб оплата покупцем поставленого товару відбулася протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) Постачальником повинно бути здійснено виконання умов п. 3.2 цього Договору згідно встановлених Договором вимог. Такий висновок підтверджується, якщо проаналізувати пункти Договору 3.2, 5.1, та 11.1.2 в комплексі.

Позивач зазначає, що в абзаці 3 п. 3.2 Договору зазначено, що з товаром постачальник надає покупцю: « - електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН». При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг продавцю-платнику ПДВ встановлені певні досить тривалі граничні строки для реєстрації податкових накладних у ЄРПН, складених в дату накладної на відвантаження товару. Тобто, реєстрація податкових накладних в ЄРПН - це окрема подія, похідна від операції з постачання товарів, яка відбулася в певну дату, відмінну від дати постачання, в законодавчо встановлений строк, що відліковується від дати складання податкових накладних, і з настанням цієї події, яка не є подією, яка має неминуче настати, сторони Договору не пов`язували початок перебігу строку оплати поставлених ТМЦ. Тому до п. 2.2 Договору п. 3.2 і включено як відкладальну обставину (умову), як засіб захисту інтересів Покупця, за виконання якої Постачальником, йому відбувається оплата, а не як одну із подій, із настанням якої пов`язано початок перебігу строку для оплати поставленого товару.

Позивач зазначає, що позивачем на підставі накладної № 240603А/с3/01 від 24.06.2020 правильно визначено дати, з яких починається відлік строку оплати поставленого товару згідно Договору, та відповідно правильно визначена гранична дата здійснення такої оплати, а також правильно визначено період прострочення оплати за поставлений товар.

Відзив відповідача не містить власний контррозрахунок.

Відповідач підтверджує наявність невиконаного грошового зобов`язання перед позивачем, при цьому доказів наявності підстав для звільнення від обов`язку оплати та відповідальності за прострочення виконання зобов`язання не надав.

Позивач зазначає, що зупинення здійснення видаткових операцій за договором, в частині товару, країною походження якого є РФ та РБ, а фактично зупинення оплати за весь поставлений товар, за результатами попередньої перевірки контрагента ТОВ «НВП Агрокомплект» на підставі прийнятих рішень відповідно до п. 25 Протоколу № 8 від 20.09.2022 та п. 3 Протоколу № 13 від 09.12.2022 засідання комісії щодо ризиків співпраці з учасниками/контрагентами в умовах воєнного стану є неправомірним, знаходиться поза межами правового поля України та ніяк не впливає на правове становище сторін спору.

Протоколи № 8 та № 13 можуть містити рішення про визначення ризикових контрагентів, заборону на укладення з ними договорів та здійснення видаткових операцій на їх користь в майбутньому, але аж ніяк не розповсюджувати таку заборону на укладені договори з контрагентами, які в повному обсязі та належним чином виконали всі зобов`язання у відповідності з умовами договорів ще в 2020 році.

Твердження відповідача про складний фінансових стан спростовуються поданими позивачем суду доказами, а саме витягом зі Звіту ДП "НАЕК "Енергоатом" за 2021 та фінансовою звітністю ДП "НАЕК "Енергоатом" за 2021.

Щодо направлення позивачу листа № 07-3559 від 04.03.2022, то з урахуванням положень п. 7.2 договору та п. 12.2 відсутні правові підстави для звільнення відповідача (покупця) від відповідальності за порушення зобов`язання через обставини непереборної сили. Відповідач не навів обставин, які звільняють його як боржника від відповідальності за порушення грошових зобов`язань за договором.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу ДП НАЕК "Енергоатом" № 01-228-н від 21.04.2022 року "Про зміну найменування ВП "Южно-Українська АЕС"" з метою приведення найменування ВП "Южно-Українська АЕС" у відповідність із вимогами стандартів державної мови та правил українського правопису, з урахуванням службової записки виконавчої дирекції з правового забезпечення від 14.04.2022 № 01-142/10сл наказано перейменувати "Відокремлений підрозділ "Южно-Українська АЕС" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ВП ЮУАЕС) на "Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська АЕС" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ВП ПАЕС) без зміни функцій, організаційної структури, штатного розпису та чисельності працівників відокремленого підрозділу.

Пунктом 2 вищевказаного наказу покладено на ВП ПАЕС відповідальність за ведення та супроводження усіх виробничих, організаційно-розпорядчих, договірних, дозвільних тощо документів ВП ЮУАЕС.

Наказ оприлюднено на офіційному сайті ДП НАЕК "Енергоатом" https://www.energoatom.com.ua/.

Інформація щодо зміни найменування відокремленого підрозділу внесена до ЄДРЮОФОПГФ.

28.05.2020 між ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» (покупець) та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Агропромкомплект» (постачальник) було укладено договір на постачання товару № 53-123-01-20-06424.

Відповідно до п. 12.1 договору договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою.

Відповідно до п. 12.2 договору дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 12.1 цього договору, та закінчується 31.12.2021.

До договору сторонами складено Специфікацію № 1 (Додаток № 1 до Договору) на загальну суму 132 896, 40 грн. з ПДВ.

Договір та Специфікація підписані та скріплені печатками сторін.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 39220000-0 по ДК 021:2015 - Кухонне приладдя, товари для дому та господарства і приладдя для закладі громадського харчування (Господарський інструмент різний) (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2019 року.

Відповідно до п. 1.3 договору місцем виконання цього договору є місто Южноукраїнськ.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість товару є твердою та складає:

разом: 110 747, 00 грн. без ПДВ

крім того ПДВ 20% : 22 149, 40 грн.

Всього з ПДВ: 132 896, 40 грн. (сто тридцять дві тисячі вісімсот дев`яносто шість грн. 40 коп.)

Відповідно до п. 2.2 договору за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток № 1 до договору) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Відповідно до п. 3.1 договору постачання здійснюється на протязі 40 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 26.06.2020 на умовах:

- DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство», відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Відповідно до п. 3.2 договору з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ);

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановлену чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН ;

- документ, який підтверджує якість товару (сертифікат якості, паспорт або інше).

Відповідно до п. 3.3 договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Відповідно до п. 5.1 договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкції П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» та П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС».

Відповідно до п. 7.1 договору сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором унаслідок настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили, такі як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, а також війни, воєнні дії), а також дій органів законодавчої, виконавчої влади і підлеглих їм органів, що втупили в силу після укладання даного договору. Якщо будь-які з таких обставин безпосередньо вплинули на виконання зобов`язань у термін, встановлений у договорі, то цей термін відсувається відповідно до часу дії відповідної обставини.

Відповідно до п. 7.2 договору форс-мажорні обставини визнаються тільки у випадку їх виникнення в період дії даного договору. Про настання і припинення форс-мажорних обставин кожна сторона зобов`язана інформувати іншу сторону протягом 10 днів. Настання форс-мажорних обставин засвідчується сертифікатом органів, у компетенцію яких входять повноваження видавати сертифікати, що підтверджують настання подій непереборної сили.

Відповідно до п. 7.3 договору недотримання терміну повідомлення про настання і припинення форс-мажорних обставин позбавляє відповідну сторону можливості посилатися на них як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 11.1 договору покупець зобов`язаний:

11.1.1 своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари;

11.1.2 приймати поставлені товари згідно розділу 5.

Відповідно до п. 11.4 договору постачальник має право:

11.4.1 своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем (постачальником) поставлено відповідачу (покупцю) товар в повному обсязі на загальну суму 132 896, 40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи накладною, а саме:

- накладна № 240603А/с3/01 від 24.06.2020 на суму 132 896, 40 грн. з ПДВ (дата вхідного контролю ВП «Складське господарство» 24.06.2020 згідно штампу ВП СГ).

Накладна підписана сторонами без зауважень та скріплена печатками.

Підставою поставки товару у вищевказаній накладній зазначено договір № 53-123-01-20-06424 від 28.05.2020 та Специфікація № 1 від 28.05.2020.

Факт перевезення та доставки товару і документів підтверджується товарно-транспортною накладною № 335 від 24.06.2020.

На виконання вимог податкового законодавства та умов договору позивачем зареєстровано в ЄРПН податкову накладну по господарським операціям, а саме:

- податкова накладна № 26 від 24.06.2020 на суму 132 896, 40 грн., що підтверджується квитанцією від 14.07.2020.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, в силу умов п. 2.2, п. 3.2, п. 5.1 договору та ст. 253 ЦК України граничними строками оплати за товар є:

- оплата по накладній 240603А/с3/01 від 24.06.2020 повинна була бути здійснена в період з 15.07.2020 по 16.09.2020 (включно). З 17.09.2020 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

03.11.2020 позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 1457 від 03.11.2020 про сплату боргу за договором поставки № 53-123-01-20-06424 від 28.05.2020, в якій позивач просив оплатити заборгованість по договору поставки від 28.05.2020 з урахуванням штрафних санкцій. До претензії додавався акт звірки розрахунків від 03.11.2020. Факт направлення претензії підтверджується поштовою накладною 889.

У відповідь на претензію № 1457 від 03.11.2020 відповідачем направлено позивачу лист № 07/19372 від 19.11.2020, в якому відповідач зазначив, що у зв`язку зі значним зростанням простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед ДП "НАЕК «Енергоатом», суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії виникла фінансова криза не платежів, у зв`язку з чим відповідач просив розглянути можливість перенесення термінів виконання договірних зобов`язань, в частині сплати по договору за раніше поставлені ТМЦ, на максимально можливі терміни.

Суду не подано доказів укладення додаткових угод до договору та внесення змін до договору в частині строків оплати за товар.

05.04.2021 позивач направив на адресу відповідача лист № 251 від 05.04.2021 з вимогою погасити заборгованість.

Факт направлення листа № 251 від 05.04.2021 підтверджується поштовою накладною 725 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

21.04.2021 позивачем на адресу відповідача направлено лист № 287 від 21.04.2021, в якому позивач просив повідомити дати виконання постачальником умов п. 5.1 укладеного договору по кожній із вищезазначених накладних.

Факт направлення листа підтверджується поштовою накладною 684 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відповідь на вищевказаний лист відповідачем направлено на адресу позивача лист № 07/7510 від 29.04.2021, в якому надано інформацію щодо дат постачання та проходження вхідного контролю товару, поставленого за договорами.

Відповідно до картки рахунку 36.1.0 «Розрахунки з покупцями» по контрагенту ВП «Южно-українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» за 01.03.2020 - 26.12.2022 за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06424 сальдо на 26.12.2022 ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Агропромкомплект» складає 132 896, 40 грн.

Невиконання відповідачем обов`язку за договором в частині здійснення оплати за поставлений товар мало наслідком виникнення заборгованості та нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

4.1. Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом вище, підтверджена матеріалами справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 132 896, 40 грн.

В силу умов п. 3.3 договору датою постачання товару є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару. Судом встановлено, що товар поставлено на підставі видаткової накладної, в якій також міститься штамп Складського господарства ВП із зазначенням дати отримання товару, про що зазначено судом вище.

Строк оплати за поставлений товар відповідно до умов п. 2.2, п. 3.2, п. 5.1 договору настав після виконання постачальником всіх вищевказаних умов п. 3.2 договору (поставки товару з оформленням видаткової накладної, реєстрації податкової накладної та надання документів, які підтверджують якість товару) з урахуванням відстрочення платежу на 45 робочих днів відповідно до п. 2.2 договору.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості в розмірі 132 896, 40 грн., строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Щодо посилань відповідача на зупинення здійснення видаткових операцій за договорами, укладеними з ТОВ "НВП "Агропромкомплект", в частині товару, країною походження якого є РФ, то суд зазначає наступне.

В відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що з метою дотримання вимог закону про санкції, для захисту економічних інтересів ДП "НАЕК "Енергоатом" та недопущення ведення господарської діяльності з учасниками / контрагентами, до яких застосовано обмежувальні заходи (санкції), наказом ДП "НАЕК "Енергоатом" від 09.09.2022 № 01-608-н, прийнято рішення здійснювати постійний моніторинг та аналіз контрагентів компанії щодо наявності серед них юридичних і фізичних осіб, до яких застосовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до закону.

Вищевказаний наказ до матеріалів даної господарської справи відповідачем не подано.

Відповідно до п. 25 Протоколу № 8 від 20.09.2022 засідання комісії щодо ризиків співпраці з учасниками контрагентами в умовах воєнного стану зупинено здійснення видаткових операцій за договорами, укладеними з ТОВ "НВП "Агропромкомплект" в частині товару, країною походження якого є РФ.

Відповідно до п. 39 Протоколу № 13 від 09.12.2022 засідання комісії щодо ризиків співпраці з учасниками контрагентами в умовах воєнного стану щодо визначення наявності заборони на виконання грошових та інших зобов`язань, кредитором (стягувачем) за якими є контрагенти за списком, та/або наявності в контрагента ризику зупинення здійснення видаткових операцій за його рахунками за результатами перегляду рішень комісії, прийнятих відповідно до протоколів № 1-9, зокрема: до списку включено ТОВ "НВП "Агропромкомплект" договір № 53-123-01-20-06424 від 28.05.2020. Вирішено здійснити заходи з деблокування вказаних контрагентів в системі SAP ERP та зупинити здійснення видаткових операцій за зазначеними договорами в частині товару, країною походження якого є рф та рб.

Судом встановлено, що при проведенні публічних закупівель у 2020 в поз. 20 Технічної специфікації Додаток № 1 "Технічна специфікація на товар" "Переліку додатків, що завантажуються замовником до електронної системи закупівель окремими файлами" до тендерної документації на закупівлю товарів за темою СРV 39220000-0 по ДК 021:2015 - Кухонне приладдя, товари для дому і господарства і приладдя для закладів громадського харчування (Господарський інструмент різний), відповідач заявив товар: Серп (Жнець 47), Артинський завод, Росія або еквівалент.

Відповідно до Ярлика на придатну продукцію № 5-654 від 01.07.2020 виробником поставленого за договором (контрактом) № 53-123-01-20-06424 від 28.05.2020 на підставі накладної № 240603А/с3/01 від 24.06.2020 є: Intertool, FLO Польща; Palisad: TOPEX, Польща; Stanley, США; JUCO, Польща; Артинський завод, Росія; RMZ Sparta; Magnifier (ТОВ "НВП "Агропромкомплект", м. Дніпро).

Судом встановлено, що в Специфікації до договору сторони погодили найменування, якість (ГОСТ, ТУ, ДСТУ), код товару згідно з УКТ ЗЕД, кількість товару, ціну товару, виробника або торгову марку. Зокрема, в позиції 20 Специфікації сторони погодили поставку товару "Серп Жнець 47", в кількості 2 шт. по ціні 298, 20 грн. без ПДВ за одиницю, виробника "Артинский завод, Россия" на загальну суму 596, 40 грн. Код вищевказаного товару згідно з УКТ ЗЕД .

Факт поставки вищевказаного товару підтверджується накладною № 240603А/с3/01 від 24.06.2020 (позиція 20 у видатковій накладній).

Суду не подано доказів, що виробником іншого товару по вищевказаній видатковій накладній (крім позиції № 20) є РФ або РБ.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1147 "Про заборону ввезення на митну територію України товарів, що походять з Російської Федерації" заборонено до 31 грудня 2023 р. (включно) ввезення на митну територію України товарів, що походять з Російської Федерації, за переліком згідно з додатком.

Судом встановлено, що в Переліку товарів, заборонених до ввезення на митну територію України, що походять з Російської Федерації (додаток до постанови № 1147) товар за кодом згідно з УКТ ЗЕД не значиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про санкції" № 1644-VІІ від 14.08.2014 (зі змінами) з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).

Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про санкції" пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки та оборони України Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Національним банком України, Службою безпеки України.

Заява щодо застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 цього Закону, подається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері стягнення в дохід держави активів осіб, щодо яких застосовано санкції, до суду в порядку, визначеному статтею 5-1 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України "Про санкції" рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

Рішення щодо застосування санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 цього Закону, ухвалюється судом у порядку, визначеному статтею 5-1 цього Закону.

Відповідно до п. 5, 10 ст. 3 Закону України "Про санкції" видами санкцій згідно з цим Законом є, зокрема: зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом.

Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затвердженні постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022, яка набрала чинності 19.10.2022.

Пунктом 2 вказаної постанови Уряду встановлено, що:

- замовникам забороняється здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг у громадян Російської Федерації/Республіки Білорусь (крім тих, що проживають на території України на законних підставах); юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства Російської Федерації/Республіки Білорусь; юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків (далі - активи), якої є Російська Федерація/Республіка Білорусь, громадянин Російської Федерації/Республіки Білорусь (крім тих, що проживають на території України на законних підставах), або юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства Російської Федерації/Республіки Білорусь, крім випадків коли активи в установленому законодавством порядку передані в управління Національному агентству з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів;

- замовникам забороняється здійснювати публічні закупівлі товарів походженням з Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком товарів, необхідних для ремонту та обслуговування товарів, придбаних до набрання чинності цією постановою;

- звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 169 "Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1254), а також договір про закупівлю, всі додатки та зміни до нього оприлюднюються замовником протягом 90 днів з дня припинення або скасування правового режиму воєнного стану в Україні, якщо замовником не оприлюднено такий звіт, договір про закупівлю, всі додатки та зміни до нього до набрання чинності цією постановою;

- закупівлі товарів, робіт і послуг, що розпочаті до набрання чинності цією постановою, завершуються в порядку, що діяв до набрання чинності цією постановою.

Судом встановлено, що спірний договір було укладено між сторонами 28.05.2020, тобто до початку введення правового режиму воєнного стану в Україні та до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022, а тому положення такої постанови та п.п. 5, 10 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про санкції" не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:

1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

Відповідно до п. 15 постанови Правління Національного банку України № 18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України операцій (дій), які зазначені в переліку вказаного пункту.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з ЄДРЮОФОПГФ позивач ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Агропромкомплект" (код 33339135) є юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства України, місцезнаходження - м. Дніпро, Україна. Засновниками (учасниками) юридичної особи є: громадянка України ОСОБА_1 (м. Дніпро, Україна) з часткою у статутному капіталі 50 % та громадянин України ОСОБА_2 (м. Дніпро, Україна) з часткою у статутному капіталі 50 %. Кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) юридичної особи є вищевказані особи - громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (кожен має прямий вирішальний вплив, відсоток частки 50 % кожен).

Відповідачем не подано суду доказів застосування обмежувальних заходів (санкцій) до позивача в порядку Закону України "Про санкції", не подано суду доказів належності позивача до осіб, передбачених п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 187. Матеріали даної господарської справи також не містять доказів застосування до позивача заходів у виді зупинення здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками відповідно до постанови Правління Національного банку України № 18.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем належними та допустимими доказами у справі підстав для не оплати за поставлений позивачем та прийнятий відповідачем у 2020 році товар за видатковою накладною № 240603А/с3/01 від 24.06.2020.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення заборгованості за отриманий товар в сумі 132 896, 40 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

4.2. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Позивачем нараховано відповідачу 9 280, 81 грн. - 3 % річних від суми заборгованості за період з 29.08.2020 по 26.12.2022.

В силу умов п. 2.2, п. 3.2, п. 5.1 договору та ст. 253 ЦК України граничними строками оплати за товар є:

- оплата по накладній 240603А/с3/01 від 24.06.2020 повинна була бути здійснена в період з 15.07.2020 по 16.09.2020 (включно). З 17.09.2020 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунок 3 % річних, виконаний позивачем, суд дійшов висновку, що позивачем неправильно визначено початок періоду нарахування 3 % річних.

Судом здійснено перерахунок розміру 3 % річних за допомогою Бази законодавство "Ліга.Закон" та встановлено, що сума 3 % річних за період з 17.09.2020 по 26.12.2022, виходячи з суми заборгованості 132 896, 40 грн., становить 9 073, 84 грн.

Отже, позов в частині стягнення 3 % річних в сумі 9 073, 84 грн. є обгрунтованим. В решті 3 % річних в сумі 206, 97 грн. судом відмовлено, у зв`язку з безпідставністю.

Позивачем також нараховано відповідачу 57 828, 54 грн. - індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання. Нарахування інфляційних втрат здійснено за період з вересня 2020 по листопад 2022.

Судом здійснено перерахунок розміру інфляційних втрат за допомогою Бази законодавство "Ліга.Закон" та встановлено, що інфляційні втрати за період з жовтня 2020 по листопад 2022, виходячи з суми заборгованості 132 896, 40 грн., становлять 56 863, 21 грн.

Отже, позов в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 56 863, 21 грн. є обгрунтованим. В решті інфляційних втрат в сумі 965, 33 грн. судом відмовлено, у зв`язку з безпідставністю.

4.3. Щодо обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України:

відкриває свої представництва та філії в інших країнах, а також засновує разом із зарубіжними партнерськими організаціями як в Україні, так і за її межами змішані торгово-промислові палати, ділові ради та інші спільні організації;

засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб;

засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників);

веде недержавний реєстр українських підприємців за їх згодою, фінансовий стан яких свідчить про їх надійність як партнерів у підприємницькій діяльності в Україні та за її межами. Порядок ведення зазначеного реєстру визначається Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності (п. 5.48 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 01.06.2021 у справі №910/9258/20 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Подібна правова позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21.

Сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (п. 75-77 постанови Об`єднаної палати КГС ВС від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17; п. 5.19-5.21 постанови КГС ВС від 21.09.2022 у справі № 911/589/21; п. 47 постанови КГС ВС від 04.10.2022 у справі № 927/25/21).

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 року у справі № 904/6463/14; п. 44 постанови КГС ВС від 04.10.2022 у справі № 927/25/21).

Для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (п. 52 постанови КГС ВС від 04.10.2022 у справі № 927/25/21).

Неналежне повідомлення сторони договору може позбавити права іншу сторону посилатися на форс-мажорні обставини.

Верховний Суд звертає увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (п. 33, 46, 50, 52 постанови КГС ВС від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

Щодо посилань відповідача на форс-мажорні обставини, то суд зазначає, що в силу приписів ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України не вважаються обставинами непереборної сили, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до п. 7.2 договору форс-мажорні обставини визнаються тільки у випадку їх виникнення в період дії даного договору, а відповідно до п. 12.2 договору дія договору закінчується 31.12.2021. Відповідачем не подано суду доказів на підтвердження обставин непереборної сили, зокрема, відповідного сертифікату про засвідчення відповідних обставин саме за його зверненням до ТПП відповідно до умов п. 7.2 договору; не подано суду доказів повідомлення позивача про наявність форс-мажорних обставин протягом 10 днів з дня настання відповідних обставин відповідно до умов п. 7.2 договору та в межах строку дії договору; не доведено, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами саме укладеного з позивачем договору. Крім того, в силу умов п. 7.3 договору недотримання терміну повідомлення про настання і припинення форс-мажорних обставин позбавляє відповідну сторону можливості посилатися на них як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

4.4. Щодо клопотання позивача про встановлення порядку виконання рішення.

В п. 4 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд зазначити в рішенні про нарахування 3 % річних від прострочених непогашених сум - до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Нараховувати за формулою: сума 3 % річних = Сх3хД/365/100, де С - сума основного боргу, Д - кількість днів прострочення, починаючи з 27.12.2022 до моменту виконання рішення.

Відповідачем жодних заперечень проти вказаного клопотання суду не подано.

Стаття 238 ГПК України визначає зміст судового рішення та встановлює, що саме повинно/може бути зазначено в судовому рішенні.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за час прострочення.

Суд зазначає, що при розрахунку суми 3 % річних, який буде здійснюватись органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду, необхідно врахувати, що на момент прийняття рішення заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 132 896, 40 грн. Суд розглянув вимогу про стягнення 3 % річних за період з 16.09.2020 по 26.12.2022 включно, отже, нарахування 3 % річних може бути продовжене, починаючи з 27.12.2022.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ч. 10 ст. 238 ГПК України суд вважає за необхідне зазначити в рішенні суду про нарахування 3 % річних з 27.12.2022 до моменту виконання рішення з урахуванням вимог законодавства України, що регулюють таке нарахування (ст. 625 ЦК України).

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 2 982, 50 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Судовий збір в розмірі 17, 59 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 () в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агропромкомплект», Запорізьке шосе, 26, м. Дніпро, 49107 (); поштова адреса: а/с 3443, м. Дніпро, 49055:

- 132 896, 40 грн. (сто тридцять дві тисячі вісімсот дев`яносто шість грн. 40 коп.) - основного боргу;

- 9 073, 84 грн. (дев`ять тисяч сімдесят три грн. 84 коп.) - 3 % річних від прострочених сум;

- 56 863, 21 грн. (п`ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят три грн. 21 коп.) - інфляційних втрат;

- 2 982, 50 грн. (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дві грн. 50 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, здійснювати нарахування на суму заборгованості, починаючи з 27.12.2022 і до моменту виконання цього рішення, 3 % річних за такою формулою: сума 3 % річних = Сх3хД/365/100, де С - сума основного боргу, 3 - розмір процентів, Д - кількість днів прострочення сплати суми основного боргу (несплаченої частини), 365 - кількість днів у році.

4. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

5. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.06.2023.

Суддя Е.М. Олейняш