ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року Справа № 915/469/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Керівника Корюківської окружної прокуратури (15300, Чернігівська область, м. Корюківка, вул. Шевченка, буд. 98; адреса електронної пошти: )

в інтересах держави в особі: Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 39816845)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Спіяна Олега Павловича ( АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про: стягнення 33 507,03 грн,

Суть спору:

27.03.2023 до Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті № 51-75-1273вих-23 від 12.03.2023 (з додатками), в якій заявник просить суд:

1. Прийняти позовну заяву та відкрити провадження по справі.

2. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

3. Стягнути з відповідача - фізичної особи-підприємця Спіяна Олега Павловича ( АДРЕСА_1) на користь держави на р/р UA 0025739), код отримувача 37972475, Казначейство України у м. Чернігів, КБК 22160100, призначення платежу: 22160100 - плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 33 507,03 гривень.

4. Стягнути з відповідача - фізичної особи-підприємця Спіяна Олега Павловича на користь Чернігівської обласної прокуратури (за наступними реквізитами: отримувач - Чернігівська обласна прокуратура; ; банк отримувача - ДКСУ м. Київ; р/р UA0006008) сплачений судовий збір у сумі 2 684 грн.

5. Про час та місце розгляду справи повідомити сторони та Корюківську окружну прокуратуру (вул. Шевченка, 98 м. Корюківка, Чернігівська область).

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області у період з 21.09.2020 по 27.09.2020, затвердженого начальником Управління Укртрасбезпеки у Чернігівській області; направлення на рейдову перевірку № 006868 від 21.09.2020; Акту Управління Укртрасбезпеки у Чернігівській області проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 220967 від 22.09.2020; Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0005389 від 22.09.2020; Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 042436 від 22.09.2020, з квитанцією про зважування; Розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0005389 від 22.09.2020; посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів; листування учасників справи; застосування норм ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 1, 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», приписів Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001, Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994; та мотивовані, зокрема, тим, що уповноваженою особою Управління Укртрансбезлеки у Чернігівській області 22.09.2020 виявлено факт перевезення ватажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Так, на підставі затвердженого щотижневого графіку проведення рейдових перевірок у період з 21.09.2020 по 27.09.2020, направлення па рейдову перевірку № 006868 від 21.09.2020, посадовими особами Управління Укртрансбезлеки у Чернігівській області 22.09.2020 на 124 км автодороги М-01 Київ-Чернігів-Н.Яриловичі проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF ХF 108.460, реєстраційний помер НОМЕР_2 , з напівпричепом KRONE 8D, реєстраційний помер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_4 від 02.08.2008, яким здійснювалось перевезення вантажу по маршруту м. Чернігів - м. Миколаїв, 623 км.

За даним фактом посадовими особами складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0005389 від 22.09.2020, акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під чає виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 220967 від 22.09.2020, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 042436 від 22.09.2020, чек зважування від 22.09.2020. За результатами зважування автомобіля посадовими особами управління Укртранебезпеки у Чернігівській області зафіксовано, що фактична повна маса транспортного засобу 43,55 т. при нормативно допустимій - 44 т.; фактичне осьове навантаження становить - 6,7/10,25/9,4/8,8/8,4 т. при нормативно допустимій - 11/11/8/8/8 т. Установлено факт відсутності дозволу на рух шляхами України із перевищенням вагових обмежень на строєну вісь (перевищення - 12,83%). що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України та підставою для нарахування плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

На підставі складених у ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів до акту № 0005389 від 22.09.2020, нараховано плату за проїзд у розмірі 1009,26 євро, що відповідно до перерахунку згідно до офіційного курсу валют євро до гривні Національного банку України станом на 22.09.2020 еквівалентно 33 507,03 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.04.2023 позовну заяву було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/469/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Копія вказаної ухвали була направлена учасникам справи, на їх адреси місцезнаходження, визначені у відповідності до приписів ч. 2 ст. 27 ГПК України.

Так, прокурор отримав копію ухвали 25.04.2023 що вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 298.

Позивач отримав копію ухвали 25.04.2023 що вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 301.

Відповідач отримав копію ухвали 20.04.2023 що вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 310.

03.05.2023 через систему «Електронний суд» від представника Фізичної особи-підприємця Спіяна Олега Павловича надійшов відзив на позовну заяву б/н від 03.05.2023 (вх. № 5566/23) у якому відповідач заперечує проти заявлених вимог ат просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог керівника Корюківської окружної прокуратури в повному обсязі.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, мотивовані, зокрема, таким:

1. Щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором.

Відповідач зазначає, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Однак, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави. При цьому, розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України). Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону №1697).

Відповідач звертає увагу суду, що Позивачем не доведено належним чином наявність порушення інтересів держави та не обґрунтовано нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах компетентним органом (Державною службою України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпекою)). Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах. Разом з цим, Державна служба України з безпеки на транспорті є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів у спірних правовідносинах у судовому порядку. Відповідач також наголошує, що звернення прокурора з даним позовом мало місце до закінчення у Державної служби України з безпеки на транспорті позовної давності, а саме строку, в межах якого орган державної влади міг звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права. Звернення до суду прокурора в інтересах іншого державного несе за собою ризик поглинення повноважень компетентного державного органу іншим органом - прокуратурою, що є неприпустимим та суперечить ст. 19 Конституції України.

Таким чином, Відповідач зазначає, що Позивач не обґрунтував, в чому саме полягає порушення інтересів держави та з яких підстав керівник Корюківської окружної прокуратури фактично та протиправно діє замість іншого компетентного органу, з огляду на що дії керівника Корюківської окружної прокуратури є такими, що суперечать чинному законодавству України та не відповідають конституційним принципам поділу державної влади.

2. Щодо територіальної юрисдикції Корюківської окружної прокуратури.

Відповідач зазначає, що Корюківська окружна прокуратура (з місцем розташування у місті Корюківці) здійснює свої повноваження в межах визначеної територіальної юрисдикції - Корюківського району Чернігівської області. В свою чергу, як можна побачити з відкритих джерел (зокрема, електронного сервісу «Google Maps»), автодорога М-01 Київ-Чернігів-Н.Яриловичі, на якій було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу Відповідача 22 вересня 2020 року, знаходиться поза межами Корюківського району Чернігівської області. Зазначене вказує на порушення керівником Корюківської окружної прокуратури засад територіальності, що встановлені п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про прокуратуру», що, в свою чергу, додатково свідчить про безпідставність участі керівника Корюківської окружної прокуратури у статусі Позивача.

3. Щодо правильності розрахунку розміру плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

В позовній заяві неодноразово зазначається, що габаритно-ваговий контроль було проведено на 124 км. автодороги М01 Київ-Чернігів-Н.Яриловичі. При цьому, вказано, що перевезення вантажу здійснювалося по маршруту м. Чернігів - м. Миколаїв, та подоланий шлях нібито становить 623 км. Крім цього, розрахунок плати до акту №0005389 від 22.09.2020 року проведено, виходячи з відстані 623 км. При цьому, протяжність вказаного Позивачем маршруту Київ-Чернігів-Н.Яриловичі згідно електронного сервісу «Google Maps» складає 213 км., що аж ніяк не співпадає з розрахунковими 623 км. Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того факту, що транспортування вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових параметрів відбувалось за маршрутом м. Чернігів - м. Миколаїв, та жодним чином не обґрунтовано використання саме 623 км. при розрахунку плати.

Разом з цим Відповідач зазначає, що розмір позовних вимог в господарському судочинстві не може ґрунтуватись на припущеннях або довільних уявленнях тієї чи іншої особи про факти, з якими законодавство пов`язує встановлення дійсного розміру зобов`язання.

16.05.2023 до суду засобами поштового зв`язку від Корюківської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив № 51-75-2153вих-23 від 12.05.2023, у якій прокурор заперечує проти аргументів відповідача, викладених у відзиві та просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Станом на час розгляду справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, від учасників справи до суду не надходило.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 252 ГПК України).

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд -

В С Т А Н О В И В:

Статтею 1311 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 ст.4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно зі ст.24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 визначено, що під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, у зв`язку із чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову та зазначає, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Беручи до уваги норми Закону України «Про автомобільний транспорт» та інші підзаконні нормативно-правові акти про автомобільний транспорт, Державна служба України з безпеки на транспорті та її територіальні органи мають підстави на стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування, що випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт, а несплата суб`єктами господарювання таких коштів у добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави.

З контексту викладеного вище рішення Конституційного суду України, враховуючи положення чинного законодавства, вбачається, що прокурором прояв порушення інтересів держави визначається самостійно з урахуванням публічного інтересу. Держава зацікавлена у отриманні визначених чинним законодавством грошових коштів, шляхом зарахування їх до бюджету. Надходження плати за проїзд автомобільними дорогами являє публічний інтерес, оскільки від повноти та своєчасності її зарахування до бюджету залежить ефективність і результативність виконання останнього.

Вирішуючи ж питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, суд звертається до практики Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».

Звернення прокурора до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про надходження коштів до державного бюджету. Суд погоджується з твердженням прокурора про те, що правовідносини щодо сплати плати за проїзд великоваговим транспортом становлять суспільний інтерес, а недотримання законності у цій сфері такому суспільному інтересу не відповідає.

Зі змісту положень ч. 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вбачається, що прокурор, звертаючись до суду з позовною заявою в інтересах держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким не здійснюється або неналежним чином здійснюється захист цих інтересів.

У даній справі прокурором здійснюється представництво інтересів держави у суді в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідно до абз.4 п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

У відповідності до п. 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 зі змінами та доповненнями (далі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і яка реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.4 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Також, п.п.2, 15, 27 п. 5 Положення №103, передбачено, що Укртрансбезпека здійснює, серед іншого, державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (абз.1 п.8 Положення №103).

Таким чином, Укртрансбезпека як урядовий орган державного управління по контролю на автомобільному транспорті, реалізуючи повноваження щодо габаритно-вагового контролю та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є суб`єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Зважаючи на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Водночас, прокурор зазначає, що Державною службою України з безпеки на транспорті, за наявності підстав, заходів щодо звернення з позовною заявою до суду про стягнення з відповідача коштів y примусовому порядку для захисту інтересів держави з метою їх надходження до Державного бюджету України не вжито, що підтверджується листом № 7453/86.3/15-22 від 02.12.2022. До моменту звернення прокурора до суду з відповідним позовом, ФОП Спіян О.П. плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин i механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні згідно акту № 0005389 від 22.09.2020 у добровільному порядку не сплачено.

Таким чином, підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта владних повноважень, тобто нездійснення захисту інтересів держави.

Наведеним спростовуються доводи відповідача про відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором.

Про правомірність звернення прокурора в інтересах Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення плати за перевищення вагових параметрів з аналогічних підстав і обґрунтування дійшла висновку Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.02.2020 у справах № 926/16/19 та № 917/210/19.

Доводи відповідача про порушення керівником Корюківської окружної прокуратури засад територіальності також відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки в ч. 1 ст. 131-1 Конституції України саме на прокуратуру як на єдину систему, а не на кожного окремого прокурора, покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ст. 1 та ч. 2 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.09.2022 у справі № 925/632/19.

Судом також взяті до уваги доводи прокурора про те, що вимоги щодо місця знаходження прокуратури та прокурора, що здійснює представництво інтересів держави в суді, Конституція України, Закон України «Про прокуратуру», ГПК України та інші нормативно-правові акти не містять.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що даний випадок з урахуванням вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є виключним (нездійснення захисту інтересів держави), а тому у Керівника Корюківської окружної прокуратури є всі обґрунтовані підстави для пред`явлення позову в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Також суд зауважує, що відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, категорія спорів про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яка нарахована управлінням Укртрансбезпеки та її територіальними органами, не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, в тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом спору, віднесеної до адміністративної юрисдикції, і мають вирішуватись у порядку господарського або цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, судом по суті спірних правовідносин встановлені такі обставини:

На підставі направлення на рейдову перевірку № 006868 від 21.09.2020, у відповідності до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області у період з 21.09.2020 по 27.09.2020, затвердженого начальником Управління Укртрасбезпеки у Чернігівській області, посадовою особою Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 22.09.2020 на 124 км автодороги М-01 Київ - Чернігів - Н.Яриловичі, проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки DAF ХF 108.460, реєстраційний помер НОМЕР_2 , з напівпричепом KRONE 8D, реєстраційний помер НОМЕР_3 .

При здійсненні габаритно-вагового контролю використовувалися засоби вимірювальної техніки - прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісі 030T-AS2-PWIA зав. № 433 (виробник: ESIT ELEKTRONIC SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI), на який наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ПЗЗМ880405820 від 10.07.2020, дійсне до 10.07.2021.

3a результатами зважування автомобіля, посадовими особами управління Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки зафіксовано, що фактична повна маса транспортного засобу 43,55 т. при нормативно допустимій - 44 т.; фактичне осьове навантаження становить - 6,7/10,25/9,4/8,8/8,4 т. при нормативно допустимій - 11/11/8/8/8 т. Крім того, установлено факт відсутності дозволу на рух шляхами України із перевищенням вагових обмежень на строєну вісь (перевищення - 12,83%). що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України та підставою для нарахування плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 власником зупиненого автомобіля є Спіян Олег Павлович .

При цьому, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Спіян Олег Павлович 20.07.2000 зареєстрований як фізична особа - підприємець, основним видом діяльності якого є «Вантажний автомобільний транспорт» (Код КВЕД 49.41).

За кермом даного транспорту перебував водій ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_4 від 02.08.2008, яким здійснювалось перевезення вантажу по маршруту м. Чернігів - м. Миколаїв, 623 км.

За результатами вищевказаної перевірки уповноваженими особами управління Укртрансбезпеки було оформлено:

- Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 220967 від 22.09.2020. З вказаний Актом водій був ознайомлений під підпис. Акт підписаний водієм транспортного засобу без будь-яких зауважень та заперечень;

- Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0005389 від 22.09.2020, яким зафіксовано, що повна маса транспортного засобу 43,55 т. при нормативно допустимій - 44 т.; фактичне осьове навантаження становить - 6,7/10,25/9,4/8,8/8,4 т. при нормативно допустимій - 11/11/8/8/8 т. Вказаним актом також зафіксовано маршрут руху із зазначенням пройденої відставні дорогами загального користування: м. Чернігів - м. Миколаїв, 623 км. З вказаний Актом водій був ознайомлений під підпис. Акт підписаний водієм транспортного засобу без будь-яких зауважень та заперечень;

- Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 042436 від 22.09.2020, з квитанцією про зважування.

До Акту № 0005389 від 22.09.2020 уповноваженою особою Управління Укртрансбезпеки був оформлений розрахунок № 5389 від 22.09.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, проведений відповідно до затвердженої формули (з урахуванням положень п. 31-1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879), а саме:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів;

К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - К = 2; від 10% до 40 % - К=3, більш ніж 40 % - К=5).

Згідно з названим розрахунком за перевищення нормативних параметрів нараховано до сплати 1009,26 євро (П = (623 х 0,54) х 3 = 1009,26 євро), термін оплати - 30 календарних днів.

Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 22.09.2020, курс євро складає 33,1996 грн.

Отже, загальний розмір плати за проїзд, нарахованої Фізичній особі-підприємцю Спіяну Олегу Павловичу становить 33 507,03 грн (1009,26 х 33,1996).

Вказані Акт № 0005389 від 22.09.2020 з розрахунком до нього були 05.01.2021 скеровані на адресу відповідача листом Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 100629/19.5/24-20 від 22.12.2020.

Водночас, Фізична особа-підприємець Спіян Олег Павлович зазначені кошти добровільно не сплатив.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, суд зазначає, що предметом позову у даній справі виступає майнова вимога прокурора в інтересах держави щодо стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин перевищення транспортним засобом відповідача нормативних вагових параметрів при проведенні габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля останнього та наявності підстав для сплати товариством плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за перевищення нормативних параметрів.

Прокурор підтверджує правову позицію позивача такими доказами:

- щотижневий графік проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області у період з 21.09.2020 по 27.09.2020, затверджений начальником Управління Укртрасбезпеки у Чернігівській області;

- направлення на рейдову перевірку № 006868 від 21.09.2020;

- Акт Управління Укртрасбезпеки у Чернігівській області проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 220967 від 22.09.2020;

- Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0005389 від 22.09.2020;

- Довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 042436 від 22.09.2020, з квитанцією про зважування;

- Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0005389 від 22.09.2020;

- посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів;

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ПЗЗМ880405820;

- листування учасників справи.

Позивач протягом розгляду справи пояснень та доказів суду не надав.

Відповідач доказів на підтвердження власної правової позиції суду не надав.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновків про обґрунтованість позовних вимог на підставі такого.

Приписами ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За змістом абз. 1-2, 12-13 ч. 7 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними, дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 4 п. 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Положенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

За приписами ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Зі змісту абз. 1 п. 4 Правил № 30 вбачається, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Приписами абз. 1 п. 28 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до змісту ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У п. 26 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є одним із джерел формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів.

Отже, з урахуванням встановлених вище фактичних обставин, та з огляду на наведені норми та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що відповідачем у даній справі були порушені вимоги вказаних вище нормативних актів, що встановлено Актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0005389 від 22.09.2020 та Довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 042436 від 22.09.2020.

Доказів отримання у встановленому порядку дозволу на участь у дорожньому русі належного йому транспортного засобу, загальна вага та навантаження на осі якого перевищували нормативні параметри фізичною особою-підприємцем не подано.

Відтак, відповідачем вчинено дії, які мають своїм наслідком спричинення державі збитків у вигляді некомпенсованого руйнування автомобільних доріг.

Розмір плати за проїзд прокурором визначено у відповідності до вимог зазначених вище норм Порядку № 879 та відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879).

Крім того, п. 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Оскільки, відповідачем не здійснено оплату нарахованої суми відшкодування (1009,26 євро), позивачем здійснено її розрахунок в гривнях, за офіційним курсом гривні до євро станом на момент вчинення порушення (22.09.2020), що за перевіреним судом розрахунком позивача дійсно складає 33 507,03 грн.

При цьому, заперечення відповідача щодо неправильно визначеної протяжності маршруту (відстані, яку покладено в розрахунок контролюючими особами як у актах про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, так і у розрахунку плати за проїзд, яка враховувалась при обчисленні плати за проїзд) відхиляються судом.

Як вбачається, з наданих до матеріалів справи доказів, відстань (протяжність маршруту), зазначена у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та у розрахунку плати за проїзд, яка, відповідно, враховувалась при обчисленні плати за проїзд, виходячи з положень Порядку № 879, визначалась працівниками згідно відомостей, наданих водієм щодо маршруту по території України, що підтверджено його підписом, як на Акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0005389 від 22.09.2020, так і в Розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0005389 від 22.09.2020.

Відстань за маршрутом м. Чернігів - м. Миколаїв (623 км) додатково перевірена судом на підставі даних інтернет ресурсу della.com.ua, який використовує карти Google.

Судом враховується, що водій Саітгареєв Сергій Равікович підписав складені співробітниками Укртрансбезпеки документи без будь-яких зауважень в тому числі і щодо маршруту та відстані перевезення, а, отже, твердження відповідача щодо неправильно визначеної протяжності маршруту спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог витрати зі сплати судового збору у даній справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Спіяна Олега Павловича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави на р/р UA 0025739), код отримувача 37972475, Казначейство України у м. Чернігів, КБК 22160100, призначення платежу: 22160100 - плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 33 507,03 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Спіяна Олега Павловича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, буд. 9; ідентифікаційний код 02910114; реквізити отримувача - Чернігівська обласна прокуратура; ; банк отримувача - ДКСУ м. Київ, р/р - UA0006008) 2 684 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб: Керівник Корюківської окружної прокуратури (15300, Чернігівська область, м. Корюківка, вул. Шевченка, буд. 98);

Позивач: Державна служба України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14; ідентифікаційний код 39816845);

Відповідач: Фізична особа-підприємець Спіян Олег Павлович ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено та підписано судом 02.06.2023.

Суддя О.Г. Смородінова