ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2023 р. Справа № 925/619/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Алданової С.О.

Корсака В.А.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача за первісним позовом - не з`явилися

відповідача за первісним позовом - Громніцький Ю.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2023 (повне рішення складено 06.02.2023)

у справі №925/619/22 (суддя - Васянович А.В.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія"

про стягнення грошових коштів,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач"

про стягнення грошових коштів.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" (далі - позивач за первісним позовом) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" (далі - відповідач за первісним позовом) про стягнення 3318700,00 грн надмірно сплачених коштів за договором купівлі-продажу природного газу №2109-2020/1 від 21.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2021 року сторони в усному порядку домовилися, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" виконає поставку природного газу на січень 2022 року загальним об`ємом від 15,000 тис. до 186,000 тис. куб. м на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач", а останнє оплатить його, виходячи з ціни від 44500,00 грн з ПДВ до 45500,00 грн по мірі необхідності такого природного газу та незмінності кон`юнктури ринку в частині ціни за 1 тис. куб. м. Згодом, відповідач за первісним позовом передав позивачу копію рахунку на оплату №8900 від 23.12.2021, вказавши підставу - договір купівлі-продажу природного газу №2109/2020/1 від 21.09.2020. Поряд з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" внаслідок невірного розуміння домовленостей з контрагентом (в частині ціни договору) та відсутності підписаної додаткової угоди до основного договору в частині ціни здійснило перерахування грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" на загальну суму 4746700,00 грн. В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" в силу власних господарських потреб відібрало природний газ у відповідача частково, а саме 24000 куб. м на суму 1428000,00 грн. З цього приводу утворився непокритий товаром залишок на суму 3318700,00 грн, щодо якого ні усних, ні письмових домовленостей сторони не дійшли.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" добровільно не повернуло грошові кошти, належні позивачу, та безоплатно ними користується, позивач за первісним позовом звернувся до суду та просив стягнути з відповідача грошові кошти у якості надмірно сплачених в сумі 3318700,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.07.2022 відкрито провадження у справі №925/619/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

26.07.2022 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" надійшла зустрічна позовна заява з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" про стягнення грошових коштів в сумі 1050138,68 грн, які складаються зі збитків та штрафу за порушення умов договору купівлі-продажу природного газу №2109-2020/1 від 21.09.2020.

Зустрічний позов мотивовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" примірник додаткової угоди №26 від 23.12.2021, підписаний зі свого боку, та рахунок на оплату на суму 11066999,26 грн на електронну адресу товариства. Водночас, два примірники додаткової угоди відповідач за первісним позовом також направив на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач". В подальшому, позивач за первісним позовом ухилився від підписання додаткової угоди, а також відмовився від замовленого на січень 2022 року газу в обсязі 162,000 тис. куб. м. За вказану відмову Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" зобов`язане сплатити штраф у розмірі 963900,00 грн. Також, внаслідок відмови від отримання газу вартістю 939000,00 грн Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" було вимушене продати вказаний обсяг газу на біржі за ціною 38500,00 грн на суму 6237000,00 грн та сплатити комісійний збір в розмірі 2938,68 грн. Отже, на переконання відповідача за первісним позовом, збитки, завдані йому відмовою від отримання природного газу за договором, склали 3402000,00 грн. Оскільки штраф та збитки в добровільному порядку сплачено не було, Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Отже, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" на суму 3318700,00 грн були припинені одностороннім правочином про зарахування зустрічних однорідних вимог і на момент звернення з первісним позовом до суду вже не існували.

У зв`язку з цим, відповідач за первісним позовом у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" просив відмовити повністю, а за зустрічним позовом стягнути грошові кошти в сумі 1050138,68 грн (4368838,68 грн-3318700,00 грн), що становлять невідшкодовану частину збитків і штрафу, що не покрита внаслідок зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області суду від 08.08.2022 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" прийнято до спільного розгляду з первісним.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.01.2023 (повне рішення складено 06.02.2023) у справі №925/619/22 у задоволені первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене за умов невідповідності висновків встановленим обставинам справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та неправильного застосування норм матеріального права.

Ключові аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" полягають у наступному:

- суд необґрунтовано та безпідставно трактував господарські відносини відповідача за первісним позовом з третьою особою, яка не є учасником справи, як на підставу для стягнення збитків за зустрічним позовом, у зв`язку з чим порушив приписи норм матеріального права в частині визначення підстав та умов для стягнення збитків;

- судом першої інстанції безпідставно прийнято у якості належних доказів електронне та поштове листування сторін і покладено такі докази в основу висновку про їх більшу вірогідність порівняно з умовами договору купівлі-продажу;

- вимоги за зустрічним позовом не відповідають умовам зустрічності та безспірності, а отже судом неправильно застосовано положення ст. 601 Цивільного кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 апеляційну скаргу у справі №925/619/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 відкладено вирішення питання про відкриття/відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення апеляційної скарги без руху у справі №925/619/22 до надходження її матеріалів до Північного апеляційного господарського суду.

21.03.2023 Господарський суд Черкаської області скерував матеріали справи №925/619/22 до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 апеляційну скаргу у справі №925/619/22 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

До суду 30.03.2023 скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 Товариству з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №925/619/22, призначено її до розгляду на 02.05.2023, а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" строк на подання відзиву.

До суду 24.04.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач за первісним позовом просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1532/23 від 01.05.2023 у зв`язку з перебуванням суддів Буравльова С.І. та Андрієнка В.В у відпустках призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/619/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 апеляційну скаргу у справі №925/619/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Корсак В.А., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

До суду 02.05.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" подано додаткові пояснення до апеляційної скарги та долучено судову практику зі спірних питань.

В судове засідання 02.05.2023 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційної скарги.

У зв`язку з необхідністю додаткового з`ясування обставин справи у судовому засіданні 02.05.2023 оголошено перерву до 06.06.2023.

08.05.2023 представником скаржника подано до суду докази надсилання додаткових пояснень на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" та судову практику щодо істотних умов договору купівлі-продажу природного газу.

30.05.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" надійшли заперечення щодо додаткових пояснень скаржника.

У призначене судове засідання 06.06.2023 з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія", натомість представник скаржника не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною розпискою про оголошення перерви у судовому засіданні 02.05.2023.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Разом з цим, як було зазначено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" належним чином повідомлене про розгляд апеляційної скарги та не подавало до суду клопотань про відкладення розгляду справи. Отже, неявка у судове засідання представника скаржника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 06.06.2023 судом досліджено наявні в матеріалах справи докази та заслухано виступ представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" в судових дебатах.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні 02.05.2023, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи вбачається, що 21.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" (оптовий продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" (оптовий покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №2109-2020/1, згідно з п. 1.1 якого оптовий продавець зобов`язується передати у власність оптового покупця природний газ, приведений до стандартних умов, а оптовий покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ в порядку та на умовах, визначених в договорі.

Згідно з п. п. 2.1 та 4.1 договору строки передачі газу у відповідному місяці передачі та ціна на газ, який підлягає передачі, визначаються сторонами у додаткових угодах до договору.

Відповідно до п. 5.1 договору оплата за газ проводиться оптовим покупцем грошовими коштами на банківський рахунок оптового продавця, зазначений у розділі 11 договору, шляхом перерахування грошових коштів в порядку, визначеному сторонами у додаткових угодах.

Згідно з п. 6.3 договору сплата оптовим покупцем пені та штрафів за даним договором не звільняє його від виконання основного зобов`язання та відшкодування збитків, понесених оптовим продавцем з вини оптового покупця іншої стороною з вини сторони, що порушила.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що у випадку повної або часткової відмови оптового покупця від прийняття зазначеного у договорі обсягу газу на відповідний місяць передачі оптовий покупець зобов`язаний сплатити оптовому продавцю штраф у розмірі 10% вартості такого обсягу газу, від прийняття якого відмовився оптовий покупець.

Строк дії договору було встановлено до 31.12.2020 (п. 10.1 договору).

Додатковою угодою №3 від 30.04.2021 до договору строк його дії було продовжено до 31.12.2021.

Відповідач за первісним позовом стверджував, що 23.12.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду №26 до договору. До первісного та зустрічного позову сторони додали примірники додаткової угоди №26 з підписом та печаткою лише оптового продавця.

Згідно з п. 1 проекту додаткової угоди №26 сторони дійшли згоди змінити п. 10.1 договору та викласти його в наступній редакції: "10.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення відбитками печаток сторін і діє до 31.12.2022, а в частині не виконаних зобов`язань - до їх повного виконання."

Пунктом 2 проекту додаткової угоди №26 сторони передбачили, що оптовий продавець додатково здійснює передачу оптовому покупцю по даній додатковій угоді в період січня 2022 року обсяг газу 186,000 тис. куб. м.

Відповідно до п. 3 проекту додаткової угоди ціна за одну тисячу кубічних метрів газу з ПДВ становить 59500,00 грн.

Згідно з п. 4 проекту додаткової угоди оптовий продавець здійснює передачу оптовому покупцю газ у січні 2022 року у віртуальній торговій точці.

Пунктом 5 проекту додаткової угоди №26 передбачено, що оплата проводиться оптовим покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок оптового продавця наступним чином:

- оплата 10% загальної вартості газу за цією додатковою угодою проводиться оптовим покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок оптового продавця до 23.12.2021 (включно);

- до моменту формування торгового сповіщення (ТС) оптовим продавцем оптовий покупець оплачує 100% вартості необхідного до передачі ТС.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" 23.12.2021 направило примірник додаткової угоди №26 від 23.12.2021, підписаний зі свого боку, та рахунок на оплату №8900 від 23.12.2021 на суму 11066999,26 грн на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" .

В рахунку на оплату відповідач за первісним позовом вказав наступні відомості:

- назву товару - природний газ (січень 2022);

- договірний обсяг природного газу, що продається, - 186,000 тис. куб. м;

- ціну товару - 49583,33 грн без ПДВ;

- договір, по якому необхідно здійснити платіж - договір купівлі-продажу природного газу №2109-2020/1 від 21.09.2020.

Факт отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" вказаного рахунку на оплату останнім не заперечується.

Також два примірники проекту додаткової угоди Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" 06.01.2022 засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення у цінний лист з відтиском штемпеля поштового відділення, поштовою накладною та чеком №977. Отримання цінного листа підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Поряд з цим, Товариством з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" зі свого боку не було підписано додаткову угоду №26 від 23.12.2021.

Однак, 23.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" здійснило оплату 10% вартості від обсягу газу, вказаного в рахунку №8900, в сумі 1106700,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №723.

Окрім цього, 30.12.2021 позивач за первісним позовом також здійснив оплату природного газу згідно рахунку №8900 в загальній сумі 3640000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень №№734, 736 та 740. У вищевказаних платіжних дорученнях в графі "призначення платежу" вказано: "за природний газ по рахунку №8900 від 23 грудня 2021 року".

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" здійснило оплату газу по рахунку №8900 від 23.12.2021 всього на загальну суму 4746700,00 грн.

В подальшому, впродовж 1- 4 січня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" прийняло природний газ в загальному обсязі 24,000 тис. куб. м на загальну суму 1428000,00 грн.

Передача газу відбувалася шляхом розміщення та підтвердження торгових сповіщень в Інформаційній платформі ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" у відповідності до вимог Кодексу газотранспортної системи України та підтверджується роздруківкою із вказаної Інформаційної платформи. Отримання вказаного об`єму газу на загальну суму 1428000,00 грн також не заперечується і покупцем.

Два підписаних зі свого боку примірники акту приймання-передачі природного газу №6 від 31.01.2022 обсягом 24,000 тис. куб. м за договором купівлі-продажу природного газу №2109-2020/1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" надіслало на адресу покупця 08.02.2022, що підтверджується описом вкладення у цінний лист з відтиском штемпеля поштового відділення та поштовою накладною і чеком №742.

Разом з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" не підписало вказаний акт.

Також місцевим господарським судом встановлено, що між сторонами укладено додаткову угода №27 від 29.12.2021 до договору купівлі-продажу природного газу.

Пунктом 1 додаткової угоди №27 сторони передбачили, що оптовий продавець здійснює передачу оптовому покупцю по даній додатковій угоді в період січня 2022 року обсяг газу 13,000 тис. куб. м.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №27 ціна за одну тисячу кубічних метрів газу з ПДВ становить 44500,00 грн за 1000 куб. м.

Згідно з п. 3 додаткової угоди №27 оптовий продавець здійснює передачу оптовому покупцю газ у січні 2022 року у підземних сховищах газу АТ "Укртрансгаз" 01.01.2022.

Пунктом 4 додаткової угоди №27 передбачено, що оплата 100% вартості газу за цією додатковою угодою проводиться оптовим покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок оптового продавця до 29.12.2021 включно.

29.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" здійснило оплату 100% вартості газу за додатковою угодою №27 на суму 578499,95 грн.

01.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" прийняло природний газ згідно додаткової угоди №27 в загальному обсязі 13,000 тис. куб. м на загальну суму 578499,95 грн. Передача газу відбувалася шляхом розміщення та підтвердження торгових сповіщень в Інформаційній платформі АТ "Укртрансгаз" у відповідності до вимог Кодексу газосховищ, та підтверджується роздруківкою із вказаної Інформаційної платформи.

Вказані обставини свідчать, що, не дивлячись на неукладення додаткової угоди №26 від 23.12.2021, дія договору купівлі-продажу природного газу №2109-2020/1 не припинилася 31.12.2021, а сторони продовжили свої господарські правовідносини по договору у січні 2022 року.

Також місцевим господарським судом встановлено, що листом №05/01/22 від 05.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" повідомило продавця про відмову від замовленого на січень газу в обсязі 162,000 тис. куб. м з 05.01.2022. Отже, після того як покупець отримав 24,000 тис. куб. м газу, від решти замовленого об`єму він відмовився (186,000 тис. куб. м).

У відповідь на вказаний лист оптовий продавець листом №11294-22 від 05.01.2022 повідомив, що вказана відмова від замовленого обсягу газу призведе до завдання збитків у розмірі понад 3 млн. грн, а тому запропонував Товариству з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" продовжити виконання своїх зобов`язань щодо прийняття газу та його оплати.

Листами №05/01/22-1 від 05.01.2022 та №06/01/22 від 06.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач", посилаючись па п. 6.4 договору купівлі-продажу природного газу, фактично, погоджувалося сплатити передбачений штраф у розмірі 10% вартості газу, від якого відмовляється, та просило повернути надмірно сплачені грошові кошти в сумі 2354800,00 грн, тобто, за вирахуванням 963900,00 грн штрафу у розмірі 10% вартості 162,000 тис. куб. м газу (162*59500,00*10%).

Листом №11310-2022/01 від 12.01.2022 оптовий продавець знову попередив покупця про застосування до останнього передбаченого умовами договору штрафу за відмову від прийняття природного газу, а також про право на відшкодування збитків, завданих такою відмовою. Також у листі було вказано, що у тому випадку, якщо Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" буде і надалі відмовлятися від прийняття газу, неприйнятий обсяг газу буде реалізовано Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" на Українській енергетичній біржі з покладенням на покупця збитків від такого продажу, спричинених різницею в ціні газу.

В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" з претензією №19/01/22-8 від 19.01.2022, у якій підтверджувало, що між сторонами тривають правовідносини по договору купівлі-продажу природного газу №2109-2020/1 від 21.09.2020 і що перераховані впродовж 23- 30 грудня 2021 року на рахунок продавця грошові кошти перераховані саме на підставі вказаного договору та рахунку на оплату №8900 від 23.12.2021. Також у претензії позивач за первісним позовом підтвердив свою відмову від 162,000 тис. куб. м газу та вимагав повернути 2354800,00 грн надмірно сплачених грошових коштів, тобто, за вирахуванням штрафу у розмірі 10% вартості газу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" вказану претензію не задовольнило.

Поряд з цим, відповідач за первісним позовом реалізував своє право на продаж невідібраного обсягу природного газу на торгах.

Так, згідно протоколу №02-GAS-170122-14-9 проведення електронних біржових торгів №GAS-170122-14 на товарній біржі від 17.01.2022 на електронних біржових торгах, що відбулися 17.01.2022, Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" продало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Укргазпетролеум" купило природний газ січень 2022 року в обсязі 162,000 тис. куб. м за середньозваженою ціною 38500,00 грн за 1 тис. куб. м загальною вартістю 6237000,00 грн. Вказаний факт підтверджується відповідними біржовим протоколом та свідоцтвом.

У зв`язку з цим між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазпетролеум" укладено відповідний договір купівлі-продажу природного газу №1701-2022/01 від 17.01.2022 та додаткову угоду №1 до нього.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу №12 від 31.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Укргазпетролеум" прийняло природний газ в обсязі 162,000 тис. куб. м загальною вартістю 6236999,35 грн.

Сплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазпетролеум" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" вартості отриманого природного газу підтверджується копіями платіжних доручень, наявними у матеріалах справи.

Окрім цього, за проведення електронних біржових торгів згідно біржового свідоцтва №03-GAS-170122-14-9-1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" сплатило комісійний збір в сумі 2938,68 грн. Розмір комісійного збору підтверджується актом №04-GAS-0116 від 17.01.2022.

За наслідками продажу газу Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" з вимогою №11319-2022/01 від 19.01.2022 негайно сплатити вказаний у договорі штраф у розмірі 963900,00 грн, збитки у розмірі 3402000,00 грн, що є різницею між вартістю невідібраного позивачем за первісним позовом газу та вартістю цього ж газу, проданого на торгах, а також збитки у розмірі 2938,68 грн, тобто комісійний збір, що разом складає 4368838,68 грн.

Вказана вимога надіслана на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" цінним листом 19.01.2022, що підтверджується відповідними доказами.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" не сплатило в добровільному порядку вказані грошові кошти.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що 02.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" склало і направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" заяву №758/22 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

У вказаній заяві відповідач за первісним позовом зазначив, що станом на 02.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" щодо сплати штрафу та збитків за договором купівлі-продажу природного газу у розмірі 4368838,68 грн. Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" також має заборгованість перед позивачем за первісним позовом щодо повернення передоплати за договором згідно вимоги №26/01/22-2 від 26.01.2022 у розмірі 3318700,00 грн. Тому, керуючись ст. 601 Цивільного кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" повідомило про припинення зарахуванням зобов`язань щодо повернення передоплати за договором на суму 3318700,00 грн у повному обсязі та зобов`язань щодо сплати штрафу та збитків за договором на суму 3318700,00 грн (частково).

Внаслідок наявних обставин справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" про стягнення 3318700,00 грн надмірно сплачених коштів за договором купівлі-продажу природного газу №2109-2020/1 від 21.09.2020, оскільки не визнавало своїх зобов`язань зі сплати збитків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія", у свою чергу, звернулося до суду з зустрічним позовом про стягнення грошових коштів в сумі 1050138,68 грн, які складаються зі збитків та штрафу за порушення умов договору купівлі-продажу природного газу №2109-2020/1 від 21.09.2020, за вирахуванням суми грошових коштів, зобов`язання за якими, на переконання заявника, припинені на підставі заяви №758/22 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Відмовляючи у задоволенні вимог за первісним позовом, суд першої інстанції встановив факт невиконання обома сторонами своїх зобов`язань за договором як в частині повернення надмірно сплачених грошових коштів, так і в частині сплати штрафу і збитків. Поряд з цим, суд вказав на правомірність здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" зарахуванням перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" зустрічних однорідних вимог, а тому, оскільки борг відповідача за первісним позов перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" фактично поглинається сумою коштів, які Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" зобов`язане сплатити оптовому продавцю, відмовив у задоволенні первісного позову

Як наслідок, за наведених підстав судом задоволено зустрічний позов у повному обсязі, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" заявлено до стягнення суму грошових коштів вже з урахуванням заяви №758/22 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

З такими висновками місцевого господарського суду погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду з приводу того, що додаткова угода №26 є неукладеним правочином, однак покупець, здійснюючи оплату рахунку, погодився з поставкою газу у визначених обсягах та ціною, а продавець, відповідно, вважав себе зобов`язаною особою з поставки цього газу.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Статтею 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами.

Згідно положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

Статтею 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Отже, нормами закону передбачено, що договори між юридичними особами повинні вчинятися у письмовій формі, при цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), тобто особами, уповноваженими на це їх установчими документами.

Якщо зміст правочину, воля сторін зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних, за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то він також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, за умови, якщо він підписаний його стороною.

На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Статтею 5 зазначеного закону визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За змістом ст. ст. 6 та 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Таким чином, незалежно від того чи документ викладений на папері чи в електронному документі, він повинен бути підписаний.

Крім того, сторони можуть домовитися укласти договір у певній формі і тоді він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.

Пропозиція укласти договір повинна містити істотні умови договору, повинна бути відправлена від сторони, яка пропонує укласти договір, а також виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Поряд з цим, додаткової угоди №26 до договору купівлі-продажу з підписом та печаткою позивача за первісним позовом матеріали справи не містять.

Отже, суд дійшов правомірного висновку, що додаткова угода №26 є неукладеним правочином.

Водночас, як встановлено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" отримало рахунок на оплату №8900 від 23.12.2021 на суму 11066999,26 грн. В рахунку було вказано назву товару, договірний обсяг природного газу, що продається в січні 2022 року, ціну, загальну суму поставки товару, а також договір, по якому необхідно здійснити платіж. В рахунку було вказано застереження, що його оплата означає погодження з умовами поставки товарів.

Після отримання рахунку покупець вчинив дії (сплатив грошові кошти), що підтверджують прийняття пропозиції продавця товару на поставку газу в січні 2022 року згідно умов договору купівлі-продажу природного газу №2109-2020/1 від 21.09.2020, а тому продавець вважав себе зобов`язаною особою з поставки цього газу.

Крім того, судом також враховано зміст письмових листів, що знаходяться в матеріалах справи, та про які суд згадував вище.

Зокрема, сторони у листуванні між собою підтвердили існування спірних правовідносин щодо поставки газу, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач", зокрема, погоджувалося на сплату штрафу на підставі п. 6.4 договору купівлі-продажу за відмову від невідібраного обсягу газу.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, 23.10.2019 у справі №917/1307/18, 18.11.2019 у справі №902/761/18 та 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, місцевим господарським судом правомірно встановлено, що між сторонами було досягнуто згоди щодо поставки у січні 2022 року за договором саме 186,000 тис. куб. м природного газу, оскільки докази, що надав суду продавець товару на підтвердження цих обставин є більш вірогідними, ніж докази, що надало Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач".

Поряд з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" стверджує, що внаслідок невірного розуміння домовленостей з контрагентом в частині ціни товару та відсутності підписаної додаткової угоди до основного договору в частині ціни, останнє здійснило перерахування грошових коштів на користь відповідача за первісним позовом на загальну суму 4746700,00 грн, а в подальшому в силу власних господарських потреб відібрало природний газ лише на суму 1428000,00 грн.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово посилався на принцип римського права venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), який базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці)".

По суті згаданий принцип римського права venire contra factum proprium є вираженням equitable estoppel - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на principles of fraud. Вона спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.

За таких обставин, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач", виловлені під час судовому розгляду, відрізняються від його більш ранньої поведінки та письмових заяв, а тому правомірно відхилені судом першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

З урахуванням вищенаведеного, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" виникло грошове зобов`язання з повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" грошових коштів в сумі 3318700,00 грн, що є вартістю невідібраного обсягу природного газу (4746700,00 грн - 1428000,00 грн), яке у добровільному порядку не виконане.

Разом з цим, відповідно до п. 6.4 укладеного між сторонам договору у випадку повної або часткової відмови оптового покупця від прийняття зазначеного у договорі обсягу газу на відповідний місяць передачі оптовий покупець зобов`язаний сплатити оптовому продавцю штраф у розмірі 10% вартості такого обсягу газу, від прийняття якого відмовився оптовий покупець.

Отже, відмовившись від прийняття 162,000 тис. куб. м природного газу за ціною 59500,00 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" зобов`язане сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" штраф у розмірі 963900,00 грн, що розраховується наступним чином: 162 (обсяг газу)*59500,00 (ціна) *10%.

Окрім цього, пунктом 6.3 договору передбачено, що сплата оптовим покупцем пені та штрафів за даним договором не звільняє його від виконання основного зобов`язання та відшкодування збитків, понесених оптовим продавцем з вини оптового покупця іншої стороною з вини сторони, що порушила.

Згідно з ч. 2 ст. 552 ЦК України сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Як було зазначено вище, у зв`язку з відмовою покупця від природного газу обсягом 162,000 тис. куб. м, продавець, користуючись правом, наданим договором, був змушений продати раніше замовлений вказаний обсяг газу на електронних біржових торгах іншому покупцю.

За результатами електронних біржових торгах, що відбулися 17.01.2022, Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" продало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Укргазпетролеум" купило природний газ січень 2022 року в обсязі 162,000 тис. куб. м за середньозваженою ціною 38500,00 грн за 1 тис. куб. м загальною вартістю 6237000,00 грн.

17.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазпетролеум" укладено відповідний договір купівлі-продажу природного газу №1701-2022/01.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу №12 від 31.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Укргазпетролеум" прийняло природний газ в обсязі 162,000 тис. куб. м загальною вартістю 6236999,35 грн.

Сплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазпетролеум" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" вартості отриманого природного газу підтверджується копіями платіжних доручень, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частинами 1 та 2 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно приписів ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вини боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Частиною 1 ст. 226 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Суд зазначає, що договором купівлі-продажу природного газу №2109-2020/1 від 21.09.2020 не передбачено право покупця в односторонньому порядку відмовитися від договору.

Пунктом 2.3 договору визначено, що зміни договірного обсягу газу, який оптовий продавець передає оптовому покупцю у відповідному місяці передачі, здійснюються за згодою сторін та оформляються відповідним коригуванням в оператора газотранспортної системи.

З огляду на викладене, внаслідок відмови Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" від отримання 162,000 тис. куб. м газу за ціною 59500,00 грн на суму 9639000,00 грн Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" було вимушене продати вказаний обсяг газу іншому покупцю за ціною 38500,00 грн на суму 6237000,00 грн.

Протиправна поведінка покупця в даному випадку полягає у порушенні взятих на себе договірних зобов`язаннях.

Збитки продавця становлять 3402000,00 грн (9639000,00-6 237000,00), та за своєю правовою природою є грошовими коштами, які продавець міг би реально отримати в результаті продажу газу покупцю за договором та за встановленою в договорі ціною, проте не отримав їх, оскільки був вимушений продати саме цей товар іншій юридичній особі за іншим правочином.

Окрім цього, як було зазначено вище, за проведення електронних біржових торгів згідно біржового свідоцтва №03-GAS-170122-14-9-1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" сплатило комісійний збір в сумі 2938,68 грн. Розмір комісійного збору підтверджується актом №04-GAS-0116 від 17.01.2022.

В даному випадку також наявний причинний зв`язок між протиправною поведінкою покупця товару та збитками продавця, оскільки при належному виконанні своїх обов`язків, підстав для продажу товару за іншою ціною не було.

Поряд з цим, відсутність своєї вини у спричиненні відповідачу за первісним позовом збитків під час розгляду даної справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" не довело.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" з вимогою №11319-2022/01 від 19.01.2022 негайно сплатити вказаний у договорі штраф у розмірі 963900,00 грн, збитки у розмірі 3402000,00 грн, що є різницею між вартістю невідібраного позивачем за первісним позовом газу та вартістю цього ж газу, проданого на торгах, а також збитки у розмірі 2938,68 грн, тобто комісійний збір, що разом складає 4368838,68 грн. Вказана вимога надіслана на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" цінним листом 19.01.2022, що підтверджується відповідними доказами. Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" не сплатило в добровільному порядку вказані грошові кошти.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що 02.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" склало і направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" заяву №758/22 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

У вказаній заяві відповідач за первісним позовом зазначив, що станом на 02.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" щодо сплати штрафу та збитків за договором купівлі-продажу природного газу у розмірі 4368838,68 грн. Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" також має заборгованість перед позивачем за первісним позовом щодо повернення передоплати за договором згідно вимоги №26/01/22-2 від 26.01.2022 у розмірі 3318700,00 грн. Тому, керуючись ст. 601 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" повідомило про припинення зарахуванням зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" щодо повернення передоплати на суму 3318700,00 грн повністю та зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" щодо сплати штрафу і збитків за договором на суму 3318700,00 грн (частково).

З огляду на викладене, після проведеного цією заявою зарахування зустрічних однорідних вимог непогашеною залишилася заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" за договором купівлі-продажу природного газу в сумі 1050138,68 грн.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних №758/22 від 02.02.2022 надіслана на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" цінним листом того ж дня, що підтверджується описом вкладення у цінний лист з відтиском штемпеля поштового відділення та поштовою накладною і чеком №767.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у ст. 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" про зарахування зустрічних однорідних вимог за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Згідно зі ст. 601 ЦК України вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №910/21683/17, 11.09.2019 у справі №910/21566/17, 25.09.2019 у справі №910/21645/17, 01.10.2019 у справі №910/12968/17 та 05.11.2019 у справі №914/2326/18, умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2021 у справі №910/11116/19 також уточнив висновки щодо застосування відповідної норми права наступним чином.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" не погоджуючись з одностороннім правочином про зарахування зустрічних грошових вимог, з відповідним позовом про визнання такого правочину недійсним до суду не зверталося.

Відповідно до ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог від 02.02.2022 є чинним та поряд з цим не є предметом розгляду у даній справі.

Вимоги, які були зараховано даним правочином, були зустрічними, оскільки кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим. Ці вимоги були однорідними (зараховувалися грошові кошти), а строк виконання їх станом на 02.02.2022 є таким, що настав.

Отже, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" на суму 3318700,00 грн були припинені повністю одностороннім правочином про зарахування зустрічних однорідних вимог №758/22 від 02.02.2022 і на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" з позовом до суду вже не існували.

З урахуванням усього вищезазначеного, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення первісного позову.

Натомість, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" залишилася непогашеною заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" у розмірі 1050138,68 грн зі сплати збитків, що і стало підставою для подання зустрічної позовної заяви.

Отже, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" 1050138,68 грн не відшкодованих збитків.

Як наслідок, вимоги за зустрічним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" вказує на те, що суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно трактував господарські відносини відповідача за первісним позовом з третьою особою, яка не є учасником справи, як на підставу для стягнення збитків за зустрічним позовом, у зв`язку з чим порушив приписи норм матеріального права в частині визначення підстав та умов для стягнення збитків.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що взаємовідносини Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазпетролеум" з приводу купівлі-продажу природного газу за результатами електронних торгів є наслідком невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" своїх зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія". При цьому, вказані відносини не виникли б у тому випадку, якби скаржник здійснив відбір усього обсягу природного газу, про що сторони фактично домовилися та узгодили відповідні обсяги газу і його ціну. При цьому, невідібраний обсяг газу було реалізовано Товариству з обмеженою відповідальністю "Укргазпетролеум" на торгах, тобто на конкурентних засадах, а не внаслідок самостійного узгодження вартості товару. Вказане виключає наявність обставин щодо штучного завищення вартості товару та, відповідно, безпідставного визначення розміру збитків, що підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач".

Стосовно доводів скаржника в частині безпідставного прийняття у якості належних доказів електронного та поштового листування сторін, то слід зазначити, що судом, окрім застосування стандарту доказування "вірогідності доказів", також вказано і на суперечливу поведінку Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач", оскільки останнє змінило свою позицію під час розгляду спору у порівнянні з позицією, яка висловлювалася раніше. В даному контексті апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вказує на те, що у будь-якому випадку скаржник, вчиняючи конклюдентні дії шляхом оплати певних обсягів газу та їх прийняття, усвідомлював подальші наслідки порушення своїх зобов`язань. До того ж, скаржника було попереджено, що за відмову від обсягів газу, що лишився невідібраним, до нього може бути застосовано як штрафну санкцію, так і покладено відповідальність у вигляді стягнення збитків.

Окрім цього, скаржник також вказує, що вимоги за зустрічним позовом не відповідають умовам зустрічності та безспірності, а отже судом неправильно застосовано положення ст. 601 Цивільного кодексу України.

Апеляційний суд вказує на те, що недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено ст. 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, будь-які ознаки недопустимості зарахування вимог сторін даного спору відсутні. При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано та правомірно проаналізовано зміст вимог сторін та зазначено, що вони є зустрічними, однорідними, строк їх виконання настав, а також такі вимоги є безспірними з огляду на презумпцію правомірності правочину.

З огляду на викладене, аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2023 у справі №925/619/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2023 у справі №925/619/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Черкаської області від 25.01.2023 у справі №925/619/22.

4. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-енергопостач".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09.06.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак