ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1164/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Бондар О.Р.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Вінічук О.М.,

від відповідача: Риженко Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,АБЗ-ІНВЕСТ до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ОЛЕСЯ про стягнення 223441,05 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.03.2023 р.: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1164/23; призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 25.04.2023 р.

Протокольними ухвалами Господарського суду Одеської області від 25.04.2023 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 16.05.2023 р., від 16.05.2023 р. до 25.05.2023 р., а від 25.05.2023 р. до 29.05.2023 р.

Згідно із приписами ст.ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні 29.05.2023 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,АБЗ-ІНВЕСТ (далі ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ОЛЕСЯ (далі ТОВ ,,ОЛЕСЯ) заборгованості в розмірі 223441,05 грн, з яких 171760,00 грн основного боргу, 46135,08 грн інфляційних нарахувань, 5545,97 грн 3% річних. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ посилається на приписи ст.ст.625,693 ЦК України, умови договору від 12.05.2020 р. № 52/5-20, додаткової угоди від 30.12.2021 р. № 1 до нього, виставлені відповідачем рахунки-фактури від 20.01.2022 р. № СФ-70, від 31.01.2022 р. № СФ-1648, від 03.02.2022 р. № СФ-131, платіжні доручення від 28.01.2022 р. № 2299, від 17.02.2022 р. № 2330, від 17.02.2022 р. № 2326, вимоги про повернення коштів від 26.01.2022 р. № 26/01/1/22 та від 05.05.2022 р. № 05/1-05/22 з доказами їх надсилання в електронному вигляді, зміст викладеного в постанові від 22.09.2020 р. по справі № 918/631/19 правового висновку Великої Палати Верховного Суду, згідно якого зобов`язання повернути суму попередньої оплати, тобто сплатити грошові кошти, відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, ч.1 ст.530 ЦК України виникає з наступного дня після спливу строку поставки, та вказує на невиконання ТОВ ,,ОЛЕСЯ умов названого договору в частині поставки товару, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення попередньо сплачених за непоставлений товар коштів.

Від позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що обов`язок відповідача повернути кошти за правилами ст.530 ЦК України виник з 13.05.2022 р., а саме після спливу 5 банківських днів з моменту отримання вимоги від 05.05.2022 р., в якій позивач вимагав повернути кошти у розмірі 171760,00 грн. При цьому 20.03.2023 р. заступник директора із капітального будівництва відповідача надіслав на електронну адресу позивача відповідь, в якій визнав обов`язок повернути кошти та просив відстрочити його до деокупації території, на якій знаходиться відповідач.

У відзиві на позовну заяву ТОВ ,,ОЛЕСЯ просить закрити провадження у справі, погоджуючись з укладанням 12.05.2020 р. № 52/5-20, виставленням позивачу рахунків та отриманням від нього коштів, та повідомляє, що:

- відповідно до п.3.2 договору поставка будівельних матеріалів проводиться на умовах EXW, м. Нова Каховка, Херсонська область, вул.Електромашинобудівників,5, або/і м. Таврійськ, Херсонська область, вул.Незалежності,25а в залежності від виду товару (ІНТОКОТЕРМС 2010), транспортними засобами покупця до місця призначення, партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками, у строки, погоджені сторонами в заявці покупця та за його рахунок;

- з`ясуванню у вказаній справі підлягають факти дотримання обов`язку відповідача передати товар, строк його передачі та дотримання обов`язку позивача прийняти товар;

- жодного доказу порушення відповідачем строків поставки (як і наявності визначених строків поставки як таких) та порушення обов`язку передати товар у визначеному договором місці позивач не наводить;

- відповідач виготовив замовлений позивачем товар, який знаходиться в місці його відвантаження, однак позивач і досі не виконав свого обов`язку його прийняти;

- з огляду на відсутність порушень відповідачем строків поставки та обов`язку його передати позивачу, у останнього не виникло право вимагати повернення суми попередньої оплати відповідно до вимог ч.2 ст.693 ЦК України;

- названі вище обставини свідчать про відсутність предмету спору.

Також у відзиві на позов вказано, що електронний лист, на який посилається позивач в письмових поясненнях, направлений заступником директора із капітального будівництва, а не директором, та не містить електронного цифрового підпису, тому не може бути доказом визнання відповідачем будь-яких обставин чи обов`язків.

У відповіді на відзив ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ зазначає, що замовлення товару здійснювалось в усному порядку без обов`язкового укладення письмових заявок та/або специфікацій до договору. Виставлення рахунків на оплату свідчить про узгодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару, яку у подальшому оплатив позивач. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 р. по справі № 918/631/19, посилання відповідача на домовленість сторін про постачання товару виключно на підставі листів-замовлень на кожну окрему партію товару, що мали б складатися позивачем, однак ним не складалися та не направлялися, не свідчить про те, що у відповідача не виникло зобов`язання з повернення суми попередньої оплати товару. Вказане зобов`язання, відповідно до положень ч.1 ст.530 ЦК України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами у пункті контракту строку поставки, який, виходячи із суті зобов`язання сторін, є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.

Додатково позивач зауважує, що на його письмову вимогу відповідач жодної відповіді не надав, не повідомив про готовність товару, можливе місце поставки товару, адже на момент направлення вимоги відповідач вже знаходився на тимчасово окупованій території. Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання обов`язків за договором поставки, в зв`язку з чим позивач реалізував своє право на отримання коштів, сплачених у якості попередньої оплати.

Окремо з посиланням на постанови Верховного Суду від 08.02.2019 р. по справі № 909/524/18 та від 27.08.2019 р. по справі № 911/1958/18 ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ зазначає, що, оскільки законом не визначено форму пред`явлення передбаченої в ч.2 ст.693 ЦК України вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі формі позову.

Крім того, позивачем подано ще одні письмові пояснення, в яких вказує, що строк дії договору поставки закінчився 31.12.2021 р. Додаткова угода про продовження строку дії договору не укладалась. Відтак, неможливо стверджувати, що оплата по рахунках здійснювалась саме згідно договору від 12.05.2020 р. № 52/5-20.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши відповідність доводів сторін обставинам справи та нормам українського законодавства, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

12.05.2020 р. між ТОВ ,,ОЛЕСЯ (Постачальник) та ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ (Покупець) укладено договір поставки товару № 52/5-20 (Договір), згідно умов п.1.1 якого Постачальник зобов`язувався поставити та передати у власність Покупцю окремими партіями товарний бетон різних марок і інші будівельні матеріали, а Покупець прийняти і оплатити товар відповідно до умов Договору.

Асортименти, марка, кількість, терміни виготовлення й поставки та місце доставки вказуються в заявці Покупця або/і в специфікаціях, погоджених з Постачальником (п.1.2 Договору).

Ціна товару вказується в видаткових накладних, в рахунках-фактурі або/і в специфікаціях (п.2.1 Договору).

Загальна сума Договору визначається по сумі вартості поставленого товару, вказаної в видаткових накладних, в рахунках-фактурах або/і специфікаціях (п.2.2 Договору).

Розрахунки за товар, що поставляється, за цим Договором здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника та вважаються виконаними з дати надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (п.2.3 Договору).

Покупець на протязі 5-ти банківських днів з моменту одержання рахунку-фактури від Постачальника проводить 100% попередню оплату за замовлений товар (п.2.4 Договору).

Поставка інших будівельних матеріалів проводиться на умовах EXW, м. Нова Каховка, Херсонської обл., вул. Електромашинобудівників,5 або/і м. Таврійськ, Херсонської обл., вул. Незалежності,25а, в залежності від виду товару, (ICC Incoterms 2010), транспортними засобами Покупця до місця призначення, партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками, у строки, погоджені сторонами в заявці Покупця, та за його рахунок (п.3.2 Договору).

Датою поставки вважається дата, визначена представником Покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, наданих Постачальником, про приймання-передачу товару. Перехід права власності на товар від Постачальника до Покупця відбувається з моменту отримання Покупцем товару по факту згідно умов цього Договору та відповідної належно оформленої та підписаної сторонами видаткової накладної Постачальника або/і акту приймання-передачі товару і його повної оплати (п.3.8 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021 року, а в частині виконання зобов`язань до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.1 Договору).

В додатковій угоді від 30.12.2021 р. № 1 сторони дійшли згоди про продовження Договору до 31.12.2022 р., у зв`язку з чим внесли зміни до п.8.1 угоди.

Договір та додаткову угоду підписано повноважними представниками та скріплено печатками контрагентів.

Без оформлення заявок, передбачених п.1.2 Договору, Постачальник виставив Покупцю рахунки-фактури від 20.01.2022 р. № СФ-70 на суму 101919,00 грн, від 31.01.2022 р. № СФ-1648 на суму 47424,00 грн, від 03.02.2022 р. № СФ-131 на суму 194688,00 грн. У названих рахунках сторонами узгоджено асортимент, кількість та вартість товару, який слід поставити та оплатити.

Покупець: повністю оплатив рахунок-фактуру від 20.01.2022 р. № СФ-70 на загальну суму 101919,00 грн, доказом чого є платіжне доручення від 28.01.2022 р. № 2299; повністю оплатив рахунок-фактуру від 31.01.2022 р. № СФ-1648 на суму 47424,00 грн, доказом чого є платіжне доручення від 17.02.2022 р. № 2330; частково оплатив рахунок-фактуру від 03.02.2022 р. № СФ-131, доказом чого є платіжне доручення від 17.02.2022 р. № 2326 на суму 100000,00 грн.

Оплачений товар Постачальник поставив не в повному обсязі, а саме не передано: плити ПАГ-14 вартістю 24336,00 грн з ПДВ, вказані у рахунку від 20.01.2022 р. № СФ-70; плити дорожні вартістю 47424,00 грн з ПДВ, вказані у рахунку від 31.01.2022 р. № СФ-1648; плити аеродромні вартістю 100000,00 грн з ПДВ, вказані у рахунку від 03.02.2022 р. № СФ-131.

Матеріали справи не містять доказів часткової передачі товару. Однак зазначена обставина, як і факти виставлення рахунків, часткової їх оплати та непоставки товару на загальну суму 171760,00 грн, сторонами не заперечуються.

Вказуючи на те, що ТОВ ,,ОЛЕСЯ не виконало обов`язок щодо поставки товару на загальну суму 171760,00 грн, ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ оформило письмові вимоги від 26.01.2022 р. № 26/01/1/22 та від 05.05.2022 р. № 05/1-05/22 про повернення попередньої оплати, залишення яких без задоволення спричинило звернення до господарського суду з позовом у рамках провадження у даній справі.

Згідно із приписами ч.ч.1 та 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Господарський суд, проаналізувавши наведену вище норму матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами укладено Договір поставки.

Питання щодо повернення попередньої оплати у випадку непоставки товару врегульовано в ч.2 ст.693 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог та де закріплено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відтак, законодавцем чітко передбачено, що покупець вправі вимагати в судовому порядку повернення суми попередньої оплати тільки у разі, якщо продавець не передав товар у встановлений строк.

За правилами ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Існуючі у справі докази свідчать про те, що контрагентами не узгоджено строки поставок товару, в зв`язку з чим вони мали бути здійснені після спливу семиденного строку від дня пред`явлення вимоги Покупцем.

ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ не направлялась ТОВ ,,ОЛЕСЯ вимога поставити товар, з огляду на що господарський суд доходить висновку про ненастання строку виконання відповідачем обов`язку передати товар на суму попередньої оплати, яка дорівнює 171760,00 грн.

Враховуючи викладене, те, що, як вже вказано вище, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати лише у випадку непередачі товару продавець у встановлений строк, а також те, що строк виконання зобов`язання поставити товар не настав, у задоволенні позову про стягнення попередньої оплати згідно ч.2 ст.693 ЦК України та нарахованих на неї 3% річних та інфляційних нарахувань слід відмовити. При цьому в майбутньому ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ не позбавлено можливості надіслати вимогу ТОВ ,,ОЛЕСЯ здійснити поставку товарів, яка має бути виконана ТОВ ,,ОЛЕСЯ протягом семиденного строку з моменту її пред`явлення. Лише після цього Покупець набуде право звернення до суду з позовом про повернення попередньої оплати.

Долучені ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ до матеріалів справи вимоги, адресовані ТОВ ,,ОЛЕСЯ, суд не приймає до уваги, оскільки в них фактично йдеться про повернення грошових коштів у вигляді попередньої оплати, що є передчасним з урахуванням ненастання у відповідача строку виконання обов`язку поставити товар за Договором. До того ж у письмових вимогах від 26.01.2022 р. № 26/01/1/22 та від 05.05.2022 р. № 05/1-05/22 не зазначено, що їх виставлено у зв`язку з реалізацією права, закріпленого в ч.2 ст.693 ЦК України.

Твердження ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ про те, що 20.03.2023 р. заступник директора із капітального будівництва відповідача надіслав на електронну адресу позивача відповідь, в якій визнав обов`язок повернути кошти та просив відстрочити його до деокупації території, на якій знаходиться відповідач, господарський суд вважає недостатніми для задоволення позовних вимог, оскільки факт направлення зазначеного листа уповноваженим представником ТОВ ,,ОЛЕСЯ останнім заперечується. Одночасно слід погодитись з твердженнями відповідача про те, що електронний лист, яким оформлено відповідь, не містить електронного цифрового підпису.

Відносно доводів позивача, наведених з посиланням на правовий висновок, зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 р. по справі № 918/631/19, щодо виникнення обов`язку повернути попередню оплату після закінчення обумовленого сторонами у пункті контракту строку поставки, який, виходячи із суті зобов`язання сторін, є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів, господарський суд вказує, що у справі, яку переглядала Велика Палата Верховного Суду, в договорі поставки містився конкретний строк поставки, протягом якого не було поставлено товар, натомість у цій справі такий строк контрагентами письмово не узгоджено.

Посилання на постанови Верховного Суду від 08.02.2019 р. по справі № 909/524/18 та від 27.08.2019 р. по справі № 911/1958/18 суд відхиляє, оскільки в них розтлумачено норму ч.2 ст.693 ЦК України у контексті можливості безпосереднього звернення до суду без виставлення вимоги про повернення коштів, яку не слід плутати з вимогою про поставку товару, яку обов`язково потрібно направляти для настання строку виконання зобов`язання поставити товар, якщо строк поставки угодою, як у даному випадку, не визначено. Тільки після настання строку виконання обов`язку поставити товар та невиконання цього обов`язку Постачальником у Покупця виникає право на повернення попередньої оплати, для реалізації якого можна безпосередньо звертатись до суду.

Стосовно доводів позивача про те, що строк дії Договору закінчився 31.12.2021 р., у зв`язку з чим неможливо стверджувати, що оплата по рахунках здійснювалась саме згідно договору від 12.05.2020 р. № 52/5-20, суд зазначає, що вони (доводи) не враховують зміст додаткової угоди від 30.12.2021 р. № 1, де сторони дійшли згоди про продовження Договору до 31.12.2022 р.

Окремо господарський суд зауважує, що в разі втрати зацікавленості в продовженні відносин з ТОВ ,,ОЛЕСЯ, особливо враховуючи ту обставину, що товар за умовами Договору ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ має самостійно вивезти з об`єкту, який на теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій території України, позивач може ініціювати розірвання угоди в установленому порядку та вимагати стягнення сплачених коштів як набутих на підставі, що відпала, згідно ст.ст.1212,1213 ЦК України.

Насамкінець необхідно повідомити ТОВ ,,ОЛЕСЯ, що відсутність предмету спору у даній справі могла б виникнути у разі сплати коштів або в іншому випадку, який би свідчив про припинення обов`язку відповідача. Ненастання ж строку виконання зобов`язань, за виконанням яких звернувся позивач, має правовим наслідком відмову у позові, а не закриття провадження у справі.

Решта доводів сторін на остаточний результат розгляду справи або мотиви, з яких суд відмовляє у позові, ніяким чином не впливають, тому залишаються без оцінки.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В п.2 ч.4 ст.129 ГПК України зазначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи відмову у позові, понесені ТОВ ,,АБЗ-ІНВЕСТ судові витрати покладаються на нього.

Керуючись ст.ст.129,232,233,238,240,241 ГПК України, вирішив:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного його тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 02 червня 2023 р.

Суддя Л.В. Лічман