ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" квітня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/4645/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кононової О.В.

при секретарі судового засідання Зубко Ю.В.

розглянувши матеріали справи

за заявою Фізичної особи ОСОБА_1

до Фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність

За участю:

учасники процесу в призначене судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.02.2022 серед іншого було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; оприлюднено на офіційному веб-сайті повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Біленка Романа Івановича.

Цією ж ухвалою встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 11.03.2022 для подачі до суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду.

Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 30.03.2022 для підготовки та подання до суду плану реструктуризації боргів боржника.

Призначено попереднє судове засідання на "23" березня 2022 р. о(б) 11:40 год.

Зобов`язано керуючого реструктуризацією у строк до 30.03.2022 провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість.

На адресу господарського суду після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання неплатоспроможним надійшла заява Акціонерного товариства "Альфа - Банк" (вх.№ 4601/22 від "21" квітня 2022 р.) з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 . В наданій заяві заявник суд врахувати воєнний стан на території України та можливість поновлення пропущеного строку для подання заяви та визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 78 628,76 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 23.06.2022 було прийнято заяву Акціонерного товариства "Альфа - Банк" (вх.№ 4601 від 21.04.2022) з грошовими вимогами до боржника та призначено її до розгляду в попередньому засіданні господарського суду.

06.07.2022 на адресу господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" (вх. № 6207 від 06.07.2022) з грошовими вимогами до боржника Фізичної особи ОСОБА_1 . В наданій заяві заявник суд врахувати воєнний стан на території України та можливість поновлення пропущеного строку для подання заяви та визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 104 950, 02 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 15.08.2022 було прийнято заяву Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" (вх. № 6207 від 06.07.2022) з грошовими вимогами до боржника та призначено її до розгляду в попередньому засіданні господарського суду.

Ухвалою суду від 22.11.2023 був визнаний наступний розмір грошових вимог кредиторів:

- Акціонерного товариства «Альфа - Банк» на загальну суму 83 590,76 грн., з яких 59 773,81 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9 151,14 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4962,00 грн. судового збору;

- Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" на загальну суму 104 950, 02 грн., з яких 85 522,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19 420,94 грн. заборгованість за комісією, 6,35 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4962,00 грн. судового збору;

Зобов`язано керуючого реструктуризацією за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Належним чином складений та підписаний реєстр вимог кредиторів надати суду у десятиденний строк з дня постановлення ухвали суду.

Зобов`язано керуючого реструктуризацією в чотирнадцятиденний строк з дня постановлення ухвали відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства та з урахуванням ст. 123 зазначеного Кодексу організувати та провести збори кредиторів, визначивши час та місце проведення зборів кредиторів. Докази надати суду.

Призначено проведення зборів кредиторів на 06.12.2022.

Призначено засідання господарського суду (підсумкове), на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на "07" лютого 2023 р. об 12:00 год.

08.12.2022 на електронну адресу суду від керуючого реструктуризацією Чмутової С.В. арбітражного керуючого Біленка Р.І. надійшло клопотання (вх. № 15812) про долучення до матеріалів справи реєстру вимог кредиторів. Клопотання було задоволено судом, реєстр вимог кредиторів долучений до матеріалів справи.

12.12.2022 на електронну адресу суду від керуючого реструктуризацією Чмутової С.В. арбітражного керуючого Біленка Р.І. надійшов звіт (вх. № 16126) про перевірку декларації боржника.

Так, в наданому звіті керуючий реструктуризацією зазначає про допущені боржником недоліки при заповненні декларацій про його майновий стан. Зокрема, арбітражний керуючий вказує, що перевірка даних про майно боржника показала, що він має зареєстрований на праві власності транспортний засіб: автомобіль АЗЛК 2140 1987 року випуску (дата реєстрації 28.09.2000р.), що підтверджується відповідним листом Головного сервісного центру МВС України від 07.04.2022р., який не було задекларовано боржником в поданих ним деклараціях, що потребує виправлення боржником у деклараціях за 2018 - 2020 роки.

Щодо сум доходів, то керуючий реструктуризацією зазначив, що за 2020 рік боржник мав доходи у вигляді заробітної плати в сумі 31877,02грн., про що боржником вірно зазначено в декларації, проте невірно зазначено загальну суму доходів, отриманих боржником у вигляді державної соціальної допомоги, - в сумі 31980,26 грн., що потребує відповідного виправлення боржником, а також боржником не зазначено джерела доходів у всіх деклараціях, що потребує відповідного виправлення боржником.

Також у звіті зазначено, що перевірка нерухомого майна показала, що син боржника має у власності зареєстрований у серпні 2016 року житловий будинок загальною площею 59.4кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що не було зазначено боржником та, відповідно, потребує виправлення в деклараціях за 2018 - 2020 роки.

Окрім цього, арбітражним керуючим було встановлено, що члени сім`ї боржника також мають у власності транспортні засоби, що підтверджується відповідним листом Головного сервісного центру МВС України від 07.04.2022, проте зазначене майно не було задекларовано боржником в поданих ним деклараціях.

Разом з цим, встановлено, що за сином боржника зареєстровано сільськогосподарську техніку: трактор колісний 1991 року випуску, зареєстрований 02.03.2012, що підтверджується листом Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 11.08.2022, що потребує відповідного внесення в декларації боржника в пункт 40 підрозділу «Б» розділу V «Відомості про рухоме майно боржника та членів його сім`ї» декларацій за 2018 - 2020 роки.

Також керуючий рекструктуризацією вказує, що в деклараціях боржника за 2018 - 2020 роки не зазначено відомостей про доходи членів сім`ї боржника, що потребує додаткового внесення боржником в розділ II «Відомості про доходи та інші грошові виплати боржника та членів його сім`ї з усіх джерел в Україні, у тому числі одержані (нараховані) за межами України» декларацій за 2018 - 2020 роки із зазначенням видів доходів, сум за відповідний рік та джерел отримання доходів. Копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів боржника та членів його сім`ї арбітражний керуючий додав до матеріалів справи.

12.12.2022 на електронну адресу суду від представника боржника надійшли письмові пояснення (вх. № 16022) стосовно зауважень керуючого реструктуризацією за результатами перевірки декларацій боржника. Так, в наданих поясненнях представник боржника вказує, що в деклараціях про майновий стан за 2018, 2019, 2020 роки, які були додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність було зазначено, що члени сім`ї не надали інформації. Так, відповідно до п. 9 "Примітки", наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність", боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається "Член сім`ї не надав інформацію". Окрім того, представник боржника повідомив, що декларації були подані за 2018, 2019, 2020 роки, тоді як ділянка на сина була зареєстрована в жовтні 2021 року, що підтверджується інформаційними довідками - інформаційна довідка № 317052569 від 07.12.2022 та № 317051184 від 07.12.2022.

Представник боржника зауважив, що за умови зазначення в декларації "член сім`ї не надав інформації" не зазначення інформації про належну чоловіку боржника земельну ділянку не є порушенням правил заповнення декларації та не свідчить про надання неповної чи недостовірної інформації про майно членів сім`ї боржника. При цьому боржниця надала разом з поясненнями виправлені декларації із зазначенням інформації про належну чоловіку боржника земельну ділянку.

Надані декларації були долучені судом до матеріалів справи.

23.01.2023 на електронну адресу суду від керуючого реструктуризацією Чмутової С.В. арбітражного керуючого Біленка Р.І. надійшла заява (вх. №1636/23), в якій арбітражний керуючий просить суд відсторонити його від виконання повноважень керуючого реструктуризацією по справі №922/4645/21.

Заява обґрунтована тим, що він на виконання вимог ухвали від 22.11.2022 направив на електронну та поштову адресу боржника запит від 06.12.2022 щодо надання боржником документів, необхідних для підготовки реального Плану реструктуризації боргів, який передбачав би погашення вимог кредиторів. Однак боржник станом на 20.01.2023 відповіді на запит не надав; документів, що запитувались керуючим реструктуризацією, не надіслав; на телефонні дзвінки не відповідає, що створює для керуючого реструктуризацією суттєві перешкоди у виконанні ним своїх повноважень, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

У зв`язку із відсутністю комунікації та документообігу між арбітражним керуючим та боржником керуючим реструктуризацією було прийнято рішення звернутись до суду із заявою про відсторонення його від виконання повноважень у порядку на підставі частини 4 статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства.

03.02.2023 на електронну адресу суду від керуючого реструктуризацією Чмутової С.В. арбітражного керуючого Біленка Р.І. надійшло клопотання (вх. № 2563) про долучення до матеріалів справи доказів проведення перших повторних зборів кредиторів. В наданому клопотання керуючий реструктуризацією зазначає, що повторні перші збори кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 по справі №922/4645/21, що проводились шляхом опитування, вважаються такими, що не відбулись.

У зв`язку з відпусткою судді Кононової О.В., підсумкове засідання господарського суду, яке було призначене на "07" лютого 2023 р. об 12:00 год. не відбулось. Учасники справи відповідною ухвалою-повідомленням були повідомлені, що наступне судове засідання відбудеться "07" березня 2023 р. о(б) 12:40 год.

07.03.2023 до канцелярії суду від АТ "ПУМБ" надійшло клопотання (вх. № 5630) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на підставі ч. 8 ст. 123 КУзПБ. В наданому клопотанні АТ "ПУМБ" зазначає, що план реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 не відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки в ньому не відображена повна та достовірна інформація про майновий стан боржника, фактичні обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника, розмір суми, що на переконання банку фактично свідчить, що мета процедури реструктуризації боргів боржника, передбачена Кодексом, не виконується, а наданий план має завданням уникнути відповідальності за своїми борговими зобов`язаннями шляхом списання всієї кредиторської заборгованості, план не містить суми, яка буде залишатись на власні побутові потреби боржника тому з його змісту вбачається, що фінансова спроможність боржника явно не перебуває в критичному стані.

В судовому засіданні 07.03.2023 було оголошено перерву до 25.04.2023 до 12:00 год.

08.03.2023 на електронну адресу суду від представника боржника надійшло клопотання (вх. № 5797) про призначення керуючим реструктуризацією Чмутової С.В. арбітражного керуючого Соловей Юрія Анатолійовича.

08.03.2023 на електронну адресу суду від арбітражного керуючого Соловей Юрія Анатолійовича надійшла заява (вх. № 5796) на згоду на участь у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 у якості керуючого реструктуризацією.

Керуючий реструктуризацією та інші учасники у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду звіту ліквідатора були повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства.

06.04.2023 на електронну адресу суду від арбітражного керуючого Біленка Р.І. надійшло клопотання (вх. 8335) про розгляд справи за його відсутністю.

В частині 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вказує на те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд зазначає, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішуються судом залежно від конкретних обставин справи.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги, що явка учасників у справі про неплатоспроможність судом не була визнана обов`язковою, суд вважає, що зібраних доказів достатньо для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За частиною першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою КУЗБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (стаття 113 КУзПБ).

Предметом судового розгляду є питання обґрунтованості рішення про визнання боржника банкрутом та перехід до наступної судової процедури у справі про неплатоспроможність фізичної особи - погашення боргів боржника.

Із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи-підприємця та не тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб.

Як убачається з пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.

Тому, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

У преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.

За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

Таким чином КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:

- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини четвертої статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 КУзПБ;

- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ);

- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ);

- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Задля ефективної реалізації боржником цього права КУзПБ передбачає участь арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, залежно від судової процедури - як керуючого реструктуризацією боргів або керуючого реалізацією майна боржника.

Поряд із загальним правовим статусом арбітражного керуючого закріпленим у статті 12 КУзПБ, деякі його аспекти у справах про неплатоспроможність фізичних осіб конкретизовано статтею 114 КУзПБ, а особливості механізму реалізації - у інших нормах Книги четвертої цього Кодексу.

За частиною першою статті 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати інформацію і документи, що містять конфіденційну інформацію та/або банківську таємницю; здійснювати огляд майна боржника.

Арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний організувати виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації), визначити його вартість (пункт 1 частини другої статті 114 КУзПБ).

Керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника (частина третя статті 122 КУзПБ).

На результатах таких заходів, за приписами частини сьомої статті 123 та частини першої статті 124 КУзПБ, ґрунтуватиметься план реструктуризації боргів боржника, а у разі виявлення керуючим реструктуризацією та неусунення боржником неповноти/ недостовірності інформації у декларації про його майновий стан - рішення про закриття провадження у справі.

Тому, керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом відповідно до пунктів 9 - 11 частини п`ятої статті 119 КУзПБ при відкритті провадження у справі.

Своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, відтак сприятиме досягненню компромісу при узгодженні сторонами плану реструктуризації боргів.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний брати участь у розробленні плану реструктуризації боргів боржника, забезпечити його розгляд зборами кредиторів та подання на затвердження господарському суду.

За приписами частин першої, другої статті 126 КУзПБ керуючий реструктуризацією протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів подає до господарського суду заяву про його затвердження та сам план.

Тож, задля досягнення мети судової процедури реструктуризації боргів боржника керуючий реструктуризацією має забезпечити конструктивну взаємодію сторін щодо опрацювання плану реструктуризації боргів, сприяти у реалізації ними своїх прав та спонукати до виконання обов`язків у строки, встановлені законом чи судом.

Частиною сьомою статті 123 КУзПБ визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи і витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів і витрат боржника та членів його сім`ї;

2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Конструкція цієї норми побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2023 керуючим реструктуризацією було перевірено декларації боржника та 12.12.2022 надано суду відповідний звіт. В наданому звіті керуючий реструктуризацією зазначив про виявлені недоліки, які були допущені боржником при заповненні декларацій про його майновий стан. Зокрема, арбітражний керуючий вказує, що перевірка даних про майно боржника показала, що він має зареєстрований на праві власності транспортний засіб: автомобіль АЗЛК 2140 1987 року випуску (дата реєстрації 28.09.2000р.), що підтверджується відповідним листом Головного сервісного центру МВС України від 07.04.2022р., який не було задекларовано боржником в поданих ним деклараціях, що потребує виправлення боржником у деклараціях за 2018 - 2020 роки.

Щодо сум доходів, то керуючий реструктуризацією зазначив, що за 2020 рік боржник мав доходи у вигляді заробітної плати в сумі 31877,02 грн., про що боржником вірно зазначено в декларації, проте невірно зазначено загальну суму доходів, отриманих боржником у вигляді державної соціальної допомоги, - в сумі 31980,26 грн., що потребує відповідного виправлення боржником, а також боржником не зазначено джерела доходів у всіх деклараціях, що потребує відповідного виправлення боржником.

Також у звіті зазначено, що перевірка нерухомого майна показала, що син боржника має у власності зареєстрований у серпні 2016 року житловий будинок загальною площею 59.4кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що не було зазначено боржником та, відповідно, потребує виправлення в деклараціях за 2018 - 2020 роки.

Окрім цього, арбітражним керуючим було встановлено, що члени сім`ї боржника також мають у власності транспортні засоби, що підтверджується відповідним листом Головного сервісного центру МВС України від 07.04.2022, проте зазначене майно не було задекларовано боржником в поданих ним деклараціях.

Разом з цим, встановлено, що за сином боржника зареєстровано сільськогосподарську техніку: трактор колісний 1991 року випуску, зареєстрований 02.03.2012, що підтверджується листом Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 11.08.2022, що потребує відповідного внесення в декларації боржника в пункт 40 підрозділу «Б» розділу V «Відомості про рухоме майно боржника та членів його сім`ї» декларацій за 2018 - 2020 роки.

Також керуючий рекструктуризацією вказує, що в деклараціях боржника за 2018 - 2020 роки не зазначено відомостей про доходи членів сім`ї боржника, що потребує додаткового внесення боржником в розділ II «Відомості про доходи та інші грошові виплати боржника та членів його сім`ї з усіх джерел в Україні, у тому числі одержані (нараховані) за межами України» декларацій за 2018 - 2020 роки із зазначенням видів доходів, сум за відповідний рік та джерел отримання доходів. Копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів боржника та членів його сім`ї арбітражний керуючий додав до матеріалів справи.

12.12.2022 представник боржника надав письмові пояснення стосовно зауважень керуючого реструктуризацією за результатами перевірки декларацій боржника. Так, в наданих поясненнях представник боржника вказує, що в деклараціях про майновий стан за 2018, 2019, 2020 роки, які були додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність було зазначено, що члени сім`ї не надали інформації. Окрім того, представник боржника повідомив, що декларації були подані за 2018, 2019, 2020 роки, тоді як ділянка на сина була зареєстрована в жовтні 2021 року, що підтверджується відповідними інформаційними довідками (№ 317052569 від 07.12.2022 та № 317051184 від 07.12.2022).

Представник боржника зауважив, що за умови зазначення в декларації "член сім`ї не надав інформації" не зазначення інформації про належну чоловіку боржника земельну ділянку не є порушенням правил заповнення декларації та не свідчить про надання неповної чи недостовірної інформації про майно членів сім`ї боржника. При цьому боржниця надала разом з поясненнями виправлені декларації, в яких зазначила інформацію лише про належний на праві власності чоловікові будинок. При цьому автомобіль АЗЛК 2140 1987 року випуску (дата реєстрації 28.09.2000р.), який згідно відповіді Сервісного центру належить боржниці у виправлених деклараціях знову не зазначений, в своїх поясненнях боржниця зазначила, що місцезнаходження зазначеного автомобілю їй невідомо.

Стосовно інших зауважень, щодо виявлених недоліків, боржниця зазначила, що члени сім"ї не надали відповідну інформацію.

Однак, суд зазначає, що виправлені боржником декларації фактично дублюють первинні декларації, надані боржником разом з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та не містять повної інформації щодо майна, належного членам сім`ї боржника тобто не заповнені у відповідності до вимог наказу Міністерства юстиції України № 2627/5 від 21.08.2019 .

Так, відповідно до п. 9 "Примітки", наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність", боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). Якщо член сім`ї не надав боржнику інформацію і така інформація не може бути отримана ним з офіційних джерел, у відповідному рядку декларації зазначається "Член сім`ї не надав інформацію".

Отже, суд вважає, що боржниця за власною ініціативою з метою добросовісного виконання вимог законодавства мала можливість самостійно отримати інформацію про майновий стан членів сім`ї з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри) і якщо таку інформацію їй не вдалося б отримати та у разі ненадання відповідної інформації членами сім"ї - подати декларації з відповідною відміткою "Член сім`ї не надав інформацію". Разом з цим в матеріалах справи містяться відповідні витяги з реєстрів із інформацією про належне синові боржниці майно: житловий будинок загальною площею 59.4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та трактор колісний 1991 року випуску, зареєстрований 02.03.2012.

Також згідно відповіді Головного сервісного центру МВС України від 07.04.2022, станом на 07.04.2022 за чоловіком боржниці ОСОБА_2 зареєстровані автомобілі ЗАЗ SENS 2014 р.в. номерний знак НОМЕР_2 та ММВЗ МИНСК 3115 02.04.2003 р.в. номерний знак НОМЕР_3 . Крім того за сином боржниці ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль САЗ 3507 1985 р.в. номерний знак НОМЕР_4 . Жодних пояснень стосовно зазначеного майна боржниця та її представник не надали, лише зазначили про ненадання членами сім"ї такої інформації.

АТ "ПУМБ" звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі про банкрутство, керуючись ч. 8 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства. Так, банк зауважує, що у даній справі керуючим реструктуризацією боржника не проведено у встановлений законом спосіб у справі жодних зборів кредиторів боржника, у відповідності до вимог ст. 123, 48 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 2 статті 123 КУзПБ визначено, що основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

За змістом цієї норми:

- чітко визначений строк з якого вона може бути застосована судом - після спливу трьох місяців у процедурі реструктуризації боргів боржника;

- обов`язковою умовою її реалізації є неподання до господарського суду протягом визначеного строку погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника;

- коло ініціаторів її застосування не конкретизовано;

- господарський суд набуває право на альтернативне вирішення подальшого руху справи: ухвалити рішення про перехід до наступної судової процедури чи про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Порівняльний аналіз положень частини одинадцятої статті 126 КУзПБ з частиною сьомою статті 123 КУзПБ свідчить, що хоча ці норми частково кореспондуються між собою, проте не є тотожними за ступенем імперативності, колом ініціаторів та передумовами їх застосування.

Такі відмінності дають підстави для висновку, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.

За загальним правилом закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду.

Окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою КУзПБ закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на "добровільність банкрутства" фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Водночас очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей.

За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною одинадцятою статті 126 КУЗПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Логічне та філологічне тлумачення цієї норми у взаємозв`язку з пунктом 2 частини четвертої статті 122 КУзПБ приводить до висновку, що за їх приписами на господарський суд покладено обов`язок розглянути та вирішити питання щодо подальшого руху справи після спливу тримісячного строку з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника, зокрема у разі неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника, а словосполучення "має право прийняти рішення" вказує на дискрецію господарського суду при вирішенні цього питання в межах диспозиції частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

Отже, до встановленого строку визнання боржника банкрутом за частиною першою статті 130 КУзПБ господарський суд у судовому засіданні, призначеному згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 122 КУзПБ, зобов`язаний з`ясувати причини неподання на затвердження плану реструктуризації боргів і позиції сторін та за результатами ухвалити рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

Таким чином, хоча КУзПБ докладно не регламентує закінчення процедури реструктуризації боргів боржника, проте за приписами пункту 8 частини п`ятої статті 119, частини одинадцятої статті 126 цього Кодексу визначено строк, три місяці з дня введення процедури реструктуризації боргів, протягом якого, але не пізніше строків установлених законом і судом, сторони мають здійснити свої права та обов`язки задля узгодження плану реструктуризації боргів боржника, у разі якщо господарський суд раніше не дійде висновку про наявність підстав для переходу до наступної судової процедури або закриття провадження у справі, зокрема відповідно до частини сьомої, пункту 2 частини восьмої статті 123 КУзПБ.

До спливу цього строку керуючий реструктуризацією зобов`язаний виконати в повному обсязі покладені на нього завдання, зокрема щодо перевірки майнового стану боржника та забезпечення розгляду зборами кредиторів плану реструктуризації боргів, а господарський суд повинен забезпечити дотримання процесуальних строків та гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін у судовій процедурі реструктуризації боргів боржника.

Суд наголошує на такому визначенні спеціальним законом строків у судовій процедурі реструктуризації боргів, адже презюмується, що добросовісний боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, здатен без зволікань надати вичерпну інформацію щодо свого майнового стану та можливостей погасити борги, а динамічність цієї процедури попереджує ризик додаткових витрат боржника через вичерпання авансування винагороди арбітражного керуючого та відповідає принципу процесуальної економії господарського судочинства.

В матеріалах справи відсутній погоджений боржником та затверджений зборами кредиторів план реструктуризації боргів. Зборами кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника у визначені Кодексом України з процедур банкрутства строки.

До матеріалів справи доданий проект Плану реструктуризації боргів боржника, який був запропонований арбітражним керуючим на затвердження зборів кредиторів, який не містить жодних пропозицій чи умов щодо погашення боргу або його відстрочення/розстрочення. Запропонований кредиторам план реструктуризації не містить жодної інформації щодо заходів або намагання боржника покращити свій майновий стан для задоволення вимог кредиторів або часткове задоволення(переквапіфікація, працевлаштування тощо) або погашення боргу третіми особами. Крім того, план реструктуризації не містить інформації про склад сім`ї та наявність/відсутність виявленого майна та доходів родини боржника. Також план не містить інформації про доходи - сукупні надходження грошових коштів або матеріальних цінностей у натуральній формі, які отримує боржник, або сім`я, за конкретний проміжок часу.

Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства під реструктуризація боргів боржника розуміється судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

План реструктуризації оформлюється у вигляді систематизованого переліку взаємопов`язаних і послідовних заходів, що підлягають здійсненню під час провадження у справі про неплатоспроможність з метою розрахунків з кредиторами та відновлення платоспроможності боржника на умовах та у порядку, що визначені планом реструктуризації.

Однак наданий план реструктуризації боргів ОСОБА_1 не відповідає зазначеним нормам закону.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Визнаючи боржника - фізичну особу банкрутом, господарський суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом з`ясування та зіставлення активів і пасивів боржника.

Тому неплатоспроможність боржника є обов`язковою підставою для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів, зокрема в порядку частини першої статті 130 КУзПБ, а відсутність ознак неплатоспроможності боржника матиме наслідком закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ.

Отже, приписи частини першої статті 130 КУзПБ не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за частиною сьомою статті 123, частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ.

Приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

Концепція інституту неплатоспроможності фізичних осіб та аналіз положень КУзПБ, що регламентують судову процедуру реструктуризації боргів боржника, дають підстави для висновку, що запорукою досягнення мети цієї процедури є компроміс між кредиторами і боржником щодо зміни способу та порядку виконання його грошових зобов`язань з урахуванням майнового стану та об`єктивних можливостей боржника.

У судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, тому до боржника - фізичної особи за приписами Книги четвертої КУзПБ установлено спеціальні вимоги до його добросовісності, інше б суперечило засадам цивільного законодавства, зокрема таким, як добросовісність у здійсненні відповідного права та недопустимість зловживання правом (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 13 ЦК України).

За змістом приписів статей 116, 119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ щодо вимог до боржника та процесуальних наслідків їх невиконання, законодавець означив принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав з якими КУзПБ пов`язує можливість альтернативного вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом при ухваленні рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26 травня 2022 року у справі № 903/806/20.

Відповідно до положень ч.5 статті 236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зважаючи на те, що боржницею у декларації про майновий стан зазначена неповна інформація, зокрема про майно членів його сім`ї, та не надано суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна членів його сім`ї, відсутність погодженого боржником плану реструктуризації боргів, наявність суперечливих доказів у справі, що свідчить про недобросовісність боржника, суд вважає що боржник своїми діями не підтвердив добросовісність намірів, неналежно користувався процесуальними правами та не відповідально виконував процесуальні обов`язки, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 7 статті 123 КУзПБ.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, скасувати мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою суду від 09.02.2022, та скасувати заборону фізичній особі ОСОБА_1 на відчуження майна, яка була застосована ухвалою суду від 09.02.2022.

Керуючись ст. ст. 122, п. 1 ч. 7 ст. 123, 130 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 73, 74, 91, 233-235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Скасувати мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою суду від 09.02.2022.

Скасувати заборону фізичній особі ОСОБА_1 (громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .) на відчуження майна.

Ухвалу направити боржнику, керуючому реструктуризацією, кредиторам, Головному управлінню ДПС у Харківській області, Державній прикордонній службі України, державному органу з питань банкрутства, ГУ статистики у Харківській області, Куп`янському міськрайонному суду Харківської області, Куп`янському відділу ДВС у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 28.04.2023.

Суддя Кононова О.В.