ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 року Справа № 904/3205/22

м.Дніпро

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2023р. у справі №904/3205/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест"

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод"

про стягнення боргу

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест"

про стягнення 555 783,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2023р. (повне рішення складено - 20.02.2023р., суддя - Юзіков С.Г., м. Дніпро) у справі №904/3205/22 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест" 5 478 603,12 грн. - основного боргу, 56 400,32 грн. - річних, 520 963,05 грн. - індексу інфляції, 90 839,50 грн. - судового збору. У решті первісного позову відмовлено. Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест" про стягнення 555 783,17 грн. штрафу залишено без розгляду.

Частково задовольняючи вимоги первісного позову, місцевий господарський суд виходив з того, що:

- відповідач не заперечує поставку товару, однак зазначає, що оскільки позивач не надав доказів реєстрації податкових накладних за поставлений товар за видатковими накладними, то строк оплати за такий товар не настав;

- оскільки на час прийняття рішення у справі, позивач за усіма поставками за договором зареєстрував усі податкові накладні в ЄРПН, строк оплати за поставлений товар настав;

- перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що розрахунки 3 % річних та індексу інфляції проведено невірно, оскільки за видатковою накладною №303 від 12.03.2022р. на суму 396 714,72 грн., строк оплати настав 05.12.2022р., отже нарахування штрафних санкцій за період з 01.04.2022р. по 25.10.2022р. є безпідставним. Інші нарахування проведені правильно.

2. Підстави з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2023р. в частині часткового задоволення первісного позову про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест" 5 478 603,12 грн. - основного боргу, 56 400,32 грн. - річних, 520 963,05 грн. - індексу інфляції, 90 839,50 грн. - судового збору; відмовити в задоволенні первісного позову в повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення первісного позову прийнято з порушенням норм матеріального права (ст.ст.15, 16, 526, 530, 629 ЦК України, ст.20 ГК України) та процесуального права (ст.86 ГПК України), судом належним чином не перевірено розрахунок суми основного боргу, здійснений позивачем, та не надано належної оцінки доказам, які його обґрунтовують, що призвело до неправильного вирішення справи;

- фактично умовами п.4.3 договору визначено відкладальні обставини, згідно з якими передбачається, що у відповідача не настає обов`язок оплати товару до передачі йому позивачем документів, зазначених в п.2.3 договору, та до моменту реєстрації відповідних податкових накладних в ЄРПН, відповідно до п.2.5 договору (згідно з ч.1 ст.212 ЦК України передбачено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина)). В свою чергу позивачем допущені порушення умов п.п.2.3-2.5 договору, зокрема, зареєстровані лише 15.11.2022р. в ЄРПН податкові накладні. Таким чином, строк оплати поставленого товару спливає 05.12.2022р. (протягом 20 календарних днів з моменту реєстрації податкової накладної), та на момент звернення до суду з позовною заявою строк не було попущено, а отже з боку відповідача відсутній факт порушення строку оплати товару. Строк оплати товару за податковою накладною №8 від 07.02.2022р. на суму 729 541,92 грн. спливає лише 20.03.2023р. (протягом 20 календарних днів з моменту реєстрації податкової накладної) та на момент прийняття судом першої інстанції рішення є таким, що не настав, а отже з боку відповідача відсутній факт порушення строку оплати товару;

- враховуючи, що на момент звернення до суду, в т.ч. на момент прийняття судом рішення строк оплати спірного товару не настав, є відсутнім порушення прав, що було підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові в цій частині;

- суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення встановивши, що податкові накладні за поставками товару за видатковими накладними №№299, 303, 304, 305, 306, 307 позивач зареєстрував лише 15.11.2022р., а за видатковою накладною №296 лише 30.01.2023р. не взяв до уваги, що строк виконання зобов`язання відповідача щодо оплати не настав, та прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині;

- вартість поставленого та неоплаченого товару згідно додатку №20 до договору №477/2020 становить 5 425 391,52 грн., з яких строк виконання зобов`язання відповідача щодо оплати не настав на суму 2 778 915,84 грн.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

ТОВ "Арсо Інвест" у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2023р. без змін. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з урахуванням всіх обставин та відповідно до норм чинного законодавства, тому підстави для його скасування відсутні, а апеляційна скарга є надуманою. Сам факт поставки товару належної якості та кількості визнано ПрАТ "ДМЗ", реєстрація податкових накладних за поставками на суму 394 801,92 грн. (видаткова накладна №289), 319 437,60 грн. (видаткова накладна №291), 534 053,76 грн. (видаткова накладна №292), 593 159,28 грн. (видаткова накладна №293), 65 800,32 грн. (видаткова накладна №298), 390 976,32 грн. (видаткова накладна №294), 199 313,76 грн. (видаткова накладна №295), 391 932,72 грн. (видаткова накладна №297), 396 714,72 грн. (видаткова накладна №303) проведена належним чином та не оспорюється ним, а останній здійснював часткову оплату вартості поставленого товару попри відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а отже визнав факт настання строку оплати вартості за поставлений товар листом №042.10/391 від 24.05.2022р., а відповідно несвоєчасна реєстрація податкових накладних, індивідуальну відповідальність за яку несе постачальник згідно податкового законодавства, не може розглядатися як відкладальна умова в розумінні ст. 212 ЦК України та не нівелює обов`язок ПрАТ "ДМЗ" в такому разі сплатити вартість поставленого товару в повному обсязі. Судом першої інстанції вірно було зазначено, що оскільки на час прийняття рішення у справі, ТОВ "Арсо Інвест" за усіма поставками за договором зареєстрував усі податкові накладні в ЄРПН, що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 15.11.2022р. та від 30.01.2023р., строк оплати за поставлений товар настав, а твердження ПрАТ "ДМЗ" є надуманим та необґрунтованим щодо порушення судом першої інстанції ст.ст.15, 16, 526, 530, 629 ЦК України.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2023р. відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2023р. розгляд апеляційної скарги призначено на 31.05.2023р.

В судовому засіданні 31.05.2023р. заслухано пояснення представників сторін щодо апеляційної скарги та оголошено перерву до 07.06.2023р.

В судовому засіданні 07.06.2023р. представники сторін надали додаткові пояснення по справі.

07.06.2023р. в судовому засіданні в нарадчій кімнаті колегією суддів ухвалено дану постанову в порядку ст.240 ГПК України з оформленням вступної та резолютивної частини.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

22.06.2020р. між Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" (надалі - ПрАТ "ДМЗ", позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест" (надалі ТОВ "Арсо Інвест", відповідач, покупець) укладено договір №477/2020 (надалі договір), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати покупцю продукцію (надалі товар), а покупець зобов`язується прийняти у власність і оплатити товар на передбачених цим договором умовах.

Відповідно до п.2.1 договору поставка товару здійснюється партіями. Партія товару товар, оформлений одним товарно-транспортним документом.

Згідно з п.2.2 договору базисні умови, строки поставки товару, а також відвантажувальні реквізити узгоджуються сторонами в специфікаціях (додатках) до цього договору.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що на кожну поставлену партію товару постачальник повинен надати покупцю наступні документи: рахунок-фактури 1 примірник (оригінал); сертифікат якості виробника/паспорт на товар 1 примірник (оригінал або копія, завірена печаткою постачальника); видаткову накладну 1 примірник (оригінал) та необхідну кількість копій в залежності від виду транспорту; податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням вимог щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, з електронним підписом уповноваженої особи та з реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних, в порядку, передбаченому п.201.10 ст.201 ПК України; інші документи, перераховані в специфікації (додатку). Ці документи при поставці товару автотранспортом надаються постачальником одночасно з товаром, а при поставці залізничним транспортом не пізніше, ніж через 2 робочих дні з дати прибуття товару до покупця. В зазначених документах поруч з найменуванням товару зазначається код УКТ ЗЕД такого товару з дотриманням вимог, вказаних в п.1.2 договору.

Відповідно до п.2.5 договору постачальник зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, із застосуванням відображеного в установленому порядку цифрового підпису уповноваженої особи та спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується для реєстрації податкових накладних), скласти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкову накладну на суму податкових зобов`язань з ПДВ, що виникли у постачальника, у строк, встановлений п.201.10 ст.201 ПК України; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної на всю суму збільшення вартості (кількості) товару у строк, встановлений п.201.10 ст.201 ПК України.

Згідно із п.3.1 договору ціна товару встановлюється та узгоджується сторонами відповідно до п.1.2 цього договору.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що оплата вартості партії товару (платежі) здійснюється в гривнях, на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі, на умовах оплати узгоджених сторонами у відповідній специфікації (додатках) до цього договору. У цьому випадку, умови оплати поширюються тільки на партії товару, передбачені такими специфікаціями (додатками).

Відповідно до п.4.3 договору у випадку, коли документи, зазначені в п.2.3 цього договору, не надані постачальником у встановлені в п.2.3. договору строки або оформлені постачальником неналежним чином (з порушенням чинного законодавства та умов цього договору), про що покупець направляє постачальнику відповідне повідомлення про порушення умов п.2.3 договору, покупець має право затримати оплату товару до надання постачальником повного комплекту належним чином оформленої документації, при цьому, строк оплати, вказаний у п.4.1 договору збільшується на період надання документів, зазначених у п.2.3 договору, оформлених належним чином. Також, у даному випадку, штрафні санкції до покупця за порушення строків розрахунків за договором не застосовуються, три проценти річних за користування чужими грошовими коштами та індекс інфляції не нараховуються та не сплачуються покупцем.

Якщо податкова накладна не зареєстрована постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений в п.2.5 договору строк або реєстрація податкової накладної була зупинена контролюючим органом, то відлік строку оплати, узгоджений сторонами відповідно до п.4.1 договору, починається з дати реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Також в даному випадку, штрафні санкції до покупця за порушення строків розрахунків за договором не застосовуються, три проценти річних за користування чужими грошовими коштами та індекс інфляції не нараховуються та не сплачуються покупцем.

Пунктом 8.6 договору передбачено, що у разі, якщо постачальник не зареєстрував податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних або не вжив заходів (оскарження в судовому порядку рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних) для її реєстрації після зупинення реєстрації такої податкової накладної контролюючим органом протягом 365 днів з дати виникнення у нього податкових зобов`язань з ПДВ, постачальник сплачує на користь покупця штраф у розмірі 20 % від вартості поставленого товару, податкова накладна по яким не була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, оплата покупцем, за дані товари здійснюється після сплати постачальником штрафу, зазначеному в цьому пункті.

У разі, якщо постачальник зареєстрував податкову накладну, що містить помилки в коді товару згідно з УКТ ЗЕД, та відповідно, що є підставою для позбавлення права покупця для віднесення сум податку до податкового кредиту, постачальник сплачує на користь покупця штраф у розмірі 20 % від вартості поставленого товару, податкова накладна по яким була зареєстрована з помилкою в коді товару згідно з УКТ ЗЕД.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Моментом підписання договору є дата, зазначена в верхньому правому куті на першій сторінці цього договору (п.13.5 договору в редакції додаткової угоди №6 від 15.11.2021р.).

06.01.2022р. сторонами підписано додаток №20 до договору №477/2020 від 22.06.2020р. специфікацію на поставку товару за договором, відповідно до якої сторони погодили, що оплата товару, що поставляється за цим договором, здійснюється покупцем на умовах: оплата протягом 20 календарних днів від дати поставки товару.

На виконання умов договору та специфікації (додаток №20) позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 5 668 391,52 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: №306 від 12.03.2022р. на суму 199 313,76 грн., №303 від 12.03.2022р. на суму 396 714,72 грн., №305 від 12.03.2022р. на суму 65 800,32 грн., №307 від 20.03.2022р. на суму 400 540,32 грн., №299 від 09.02.2022р. на суму 723 803,52 грн., №304 від 12.03.2022р. на суму 263 201,28 грн., №296 від 07.02.2022р. на суму 729 541,92 грн., №297 від 07.02.2022р. на суму 391 932,72 грн., №295 від 07.02.2022р. на суму199 313,76 грн., №293 від 02.02.2022р. на суму 593 159,28 грн., №298 від 08.02.2022р. на суму 65 800,32 грн., №294 від 02.02.2022р. на суму 390 976,32 грн., №292 від 28.01.2022р. на суму 534 053,76 грн., № 291 від 28.01.2022р. на суму 319 437,60 грн., №289 від 27.01.2022р. на суму 394 801,92 грн., які підписані сторонами без заперечень.

Листом №042.10/391 від 24.05.2022р. відповідач запропонував позивачу розглянути графік погашення заборгованості за поставлений вапняк флюсовий ( у т.ч. за додатком №20)у сумі 6 426 298,32 грн.

Відповідач частково сплатив поставлений за договором товар на суму 243 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №373510 від 30.06.2022р. на суму 143 000,00 грн. та №374157 від 14.07.2022р. на суму 100 000,00 грн.

При цьому позивачем оплата, проведена відповідачем за платіжним дорученням №373510 від 30.06.2022р., зарахована в якості оплати за товар, отриманий згідно специфікації (додаток №20) частково на суму 89786,40грн. Оплата за платіжним дорученням №374157 від 14.07.2022р. зарахована в якості погашення боргу в повному обсязі.

13.09.2022р. позивач направив відповідачу претензію №07 від 08.09.2022р., у якій просив ПрАТ "ДМЗ" погасити заборгованість у розмірі 5 478 603,12 грн.

На прострочений борг відповідача позивач, за період з 16.02.2022р. по 25.10.2022р. нарахував 63 117,30 грн. 3 % річних та 573 532,27 грн. індексу інфляції. Нарахування проводилися за кожною видатковою накладною окремо.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з даним позовом до місцевого господарського суду.

Відповідачем до господарського суду була подана зустрічна позовна заява про стягнення з ТОВ"Арсо Інвест" штрафу за порушення зобов"язань за договором №477/2020 від 22.06.2020р. у сумі 555783,17грн.

До зустрічної позовної заяви надано копії податкових накладних, зокрема: за видатковою накладною №296 податкова накладна №5 від 07.02.2022р. на суму 729 541,92 грн., за видатковою накладною №299 податкова накладна №7 від 09.02.2022р. на суму 723 803,52 грн., за видатковою накладною №303 податкова накладна №1 від 12.03.2022р. на суму 396 714,72 грн., за видатковою накладною №304 податкова накладна №3 від 12.03.2022р. на суму 263 201,28 грн., за видатковою накладною №305 податкова накладна №2 від 12.03.2022р. на суму 65 800,32 грн., за видатковою накладною №306 податкова накладна №4 від 12.03.2022р. на суму 199 313,76 грн., за видатковою накладною №307 податкова накладна №5 від 20.03.2022р. на суму 400 540,32 грн., однак, відповідно до витягу з ЄРПН №658120 від 29.09.2022р. дані податкові накладні не зареєстровані в ЄРПН.

З урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач просив стягнути з відповідача 5 478 603,12 грн. боргу, 63 117,30 грн. 3 % річних, 573 532,27 грн. індексу інфляції.

Відповідно до квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 15.11.2022р., в ЄРПН зареєстровано наступні податкові накладні: №1 від 12.03.2022р. на суму 396 714,72 грн., №2 від 12.03.2022р. на суму 65 800,32 грн., №3 від 12.03.2022р. на суму 263 201,28 грн., №4 від 12.03.2022р. на суму 199 313,76 грн., №5 від 20.03.2022р. на суму 400 540,32 грн. , № 7 від 09.02.2022р. на суму 723 803,52 грн.

Рішенням про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 08.11.2022р. №7581841/42993937 відмовлено у реєстрації податкової накладної №5 від 07.02.2022р. на суму 729 541,92 грн. у зв`язку з ненаданням платником податку копії документів.

Відповідно до квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 30.01.2023р., в ЄРПН зареєстровано податкову накладну №8 від 07.02.2022р. на суму 729 541,92 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, місцевий господарський суд 08.02.2023р. ухвалив оскаржуване рішення

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, на які учасники провадження у справі посилаються в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про наступне.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржником оскаржується рішення суду першої інстанції в частині розгляду первісних позовних вимог. В іншій частині рішення місцевого господарського суду учасниками справи не оскаржується.

З огляду на об`єкт апеляційного оскарження предметом апеляційного дослідження є позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест" до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про стягнення 5 478 603,12 грн. боргу, 63 117,30 грн. 3 % річних, 573 532,27 грн. індексу інфляції.

Предметом доказування за цими вимогами є виконання договору, період виникнення (існування) зобов`язань, строки оплати, період прострочення в оплаті, обґрунтованість нарахування стягуваних сум.

Приписами ст.193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України).

Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч.1 ст.610 ЦК України).

Приписами ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, укладений між сторонами договір №477/2020 від 22.06.2020р., який за своєю правовою природою є договором поставки, є належною підставою виникнення у сторін за цим договором господарського зобов`язання.

За приписами ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцю певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцю вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцю, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцю за місцезнаходженням товару.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст.692 ЦК України).

Як зазначено вище, у відповідності до п.2.1 договору поставка товару здійснюється партіями. Партія товару товар, оформлений одним товарно-транспортним документом.

Згідно з п.2.2 договору базисні умови, строки поставки товару, а також відвантажувальні реквізити узгоджуються сторонами в специфікаціях (додатках) до цього договору.

Відповідно до 2.3 договору на кожну поставлену партію товару постачальник повинен надати покупцю наступні документи: рахунок-фактури 1 примірник (оригінал); сертифікат якості виробника/паспорт на товар 1 примірник (оригінал або копія, завірена печаткою постачальника); видаткову накладну 1 примірник (оригінал) та необхідну кількість копій в залежності від виду транспорту; податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням вимог щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, з електронним підписом уповноваженої особи та з реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних, в порядку, передбаченому п.201.10 ст.201 ПК України; інші документи, перераховані в специфікації (додатку). Ці документи при поставці товару автотранспортом надаються постачальником одночасно з товаром, а при поставці залізничним транспортом не пізніше, ніж через 2 робочих дні з дати прибуття товару до покупця. В зазначених документах поруч з найменуванням товару зазначається код УКТ ЗЕД такого товару з дотриманням вимог, вказаних в п.1.2 договору.

Матеріали справи свідчать, що 06.01.2022р. сторонами підписано додаток №20 до договору №477/2020 від 22.06.2020р. специфікацію на поставку товару за договором, за якою загальна вартість поставленого товару з ПДВ складає 5 738 400,00 грн.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 5 668 391,52 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: №306 від 12.03.2022р. на суму 199 313,76 грн., №303 від 12.03.2022р. на суму 396 714,72 грн., №305 від 12.03.2022р. на суму 65 800,32 грн., №307 від 20.03.2022р. на суму 400 540,32 грн., №299 від 09.02.2022р. на суму 723 803,52 грн., №304 від 12.03.2022р. на суму 263 201,28 грн., №296 від 07.02.2022р. на суму 729 541,92 грн., №297 від 07.02.2022р. на суму 391 932,72 грн., №295 від 07.02.2022р. на суму199 313,76 грн., №293 від 02.02.2022р. на суму 593 159,28 грн., №298 від 08.02.2022р. на суму 65 800,32 грн., №294 від 02.02.2022р. на суму 390 976,32 грн., №292 від 28.01.2022р. на суму 534 053,76 грн., № 291 від 28.01.2022р. на суму 319 437,60 грн., №289 від 27.01.2022р. на суму 394 801,92 грн., які підписані сторонами без заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, листом №042.10/391 від 24.05.2022р. відповідач запропонував позивачу розглянути графік погашення заборгованості за поставлений вапняк флюсовий у сумі 6 426 298,32 грн.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не надав доказів проведення розрахунків за отриманий товар.

Позивач із заявою про зміну предмету позову подав докази проведення відповідачем часткового розрахунку за отриманий товар згідно платіжних доручень №373510 від 30 червня 2022р. та 14 липня 2022р. Усього позивачем зараховано в якості оплати за отриманий товар сума 189786,40грн. З урахуванням вказаного позивач просив стягнути з відповідача 5478603,12грн боргу.

У відзиві на позов та доповненні до відзиву на позовну заяву, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, відповідач не заперечував факт поставки товару та не спростовував суму основного боргу, зазначену позивачем у позовній заяві.

Водночас відповідач стверджує те, що оскільки позивач не надав доказів реєстрації податкових накладних за поставлений товар за видатковими накладними №№ 296, 299, 303, 304, 305, 306, 307, строк оплати за такий товар не настав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 ГПК України).

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст.74 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Як вже зазначалось вище, відповідно до п.4.1 договору оплата вартості партії товару (платежі) здійснюється в гривнях, на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі, на умовах оплати узгоджених сторонами у відповідній специфікації (додатках) до цього договору. У цьому випадку, умови оплати поширюються тільки на партії товару, передбачені такими специфікаціями (додатками).

Специфікацією від 06.01.2022р. (додаток №22) сторони погодили, що оплата товару, що поставляється за цим договором, здійснюється покупцем на умовах: оплата протягом 20 календарних днів від дати поставки товару.

Згідно з п.4.3 договору, якщо податкова накладна не зареєстрована постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений в п.2.5 договору строк або реєстрація податкової накладної була зупинена контролюючим органом, то відлік строку оплати, узгоджений сторонами відповідно до п.4.1 договору, починається з дати реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Також у даному випадку, штрафні санкції до покупця за порушення строків розрахунків за договором не застосовуються, три проценти річних за користування чужими грошовими коштами та індекс інфляції не нараховуються та не сплачуються покупцем.

Матеріали справи свідчать, що податкові накладні за поставками товару за видатковими накладними №№299, 303, 304, 305, 306, 307 позивач зареєстрував 15.11.2022р., що підтверджується наданими позивачем доказами.

В якості доказів реєстрації податкової накладної №8 від 07.02.2022р. за видатковою накладною №296 від 07.02.2022р. на суму 729 541,92 грн., позивач до матеріалів справи надав квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 30.01.2023р.

Таким чином, щодо окремих видаткових накладних , строк оплати за отриманий товар настав вже в процесі розгляду справи судом першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, враховуючи, що на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення, позивач за усіма поставками за договором зареєстрував усі податкові накладні в ЄРПН, що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 15.11.2022р. та від 30.01.2023р., погоджується із висновком місцевого господарського суду про необхідність врахування цієї обставини при встановленні наявності підстав для задоволення позовних вимог .

Такий підхід може бути застосований судом зокрема з урахуванням дотримання принципів верховенства права та процесуальної економії.

Крім того, слід звернути увагу, що за своєю правовою природою зобов`язання позивача, передбачені п.2.5 договору є податковим, регулюється нормами податкового законодавства та за порушення якого нормами ПК України передбачена окрема відповідальність, а тому невиконання або неналежне виконання такої умови договору (ненадання зареєстрованої податкової) не є умовою, яка звільняє відповідача від обов`язку оплатити поставлений товар.

Перевіривши розрахунки позивача, місцевий господарський суд встановив, що розрахунки 3% річних та індексу інфляції проведено невірно, оскільки за видатковою накладною №303 від 12.03.2022р. на суму 396 714,72 грн., строк оплати настав 05.12.2022р. В зв`язку з чим дійшов правомірного висновку про те, що нарахування 3 % річних та індексу інфляції за період з 01.04.2022р. по 25.10.2022р. є безпідставним.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції було досліджено наявні в матеріалах справи докази, які є достатніми для прийняття законного рішення, та їм була надана належнї оцінка, а також були почуті сторони, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Проніна проти України"). В зв`язку з чим, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог, до стягнення належать: 5 478 603,12 грн. основного боргу, 56 400,32 грн. річних, 520 963,05 грн. індексу інфляції, решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Розглядаючи питання щодо обґрунтованості стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 90839,50грн, апеляційний господарський суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.14 ГПК України зокрема юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Із позовною заявою до господарського суду про стягнення з ПрАТ"Дніпровський металургійний завод" заборгованості за поставлений товар позивач звернувся 23.09.2022р.

Заява про зміну предмета позову та стягнення з відповідача крім суми основного боргу також 3% річних у розмірі 63117,30грн та 573532,27грн. інфляційних нарахувань була подана позивачем до господарського суду 28.10.2022р.

Як було встановлено судом першої інстанції строк сплати за поставлений товар за видатковими накладними №№296, 299, 303, 304, 305, 306, 307, з урахуванням вимог п.4.3 Договору , настав після реєстрації податкових накладних в ЄРПН 15.11.29022р. та 30.01.2023р.

Таким чином, як на час звернення ТОВ"Арсо Інвест" з позовною заявою, так і на час подання до суду заяви про зміну предмета позову, строк виконання відповідачем зобов"язань по оплаті товару, отриманого за видатковими накладними №№296, 299, 303, 304, 305, 306, 307 на загальну суму 2778915,84грн ще не настав.

Оскільки відповідач на час прийняття рішення у справі не провів розрахунків за товар, поставлений згідно вказаних відповідачем накладних, то суд апеляційної інстанції погодився із висновком місцевого господарського суду про стягнення суми боргу за цими накладними.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що при розподілі судових витрат за розгляд даної справи суд першої інстанції згідно із ст.129 ГПК України мав правові підстави для покладення на позивача суми судового збору, яка сплачена ним за вимоги, щодо яких на час звернення позивача із позовом строк оплати відповідачем не настав.

З урахуванням викладеного, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, змінити судове рішення в частині стягнення з відповідача суми судових витрат, яка має складати 50045,06грн.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлені обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в апеляційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний господарський суд, з підстав, викладених у п. 3.3 даної постанови, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення

3.5. Розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню лише в частині стягнення судових витрат, судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2023р. у справі №904/3205/22 змінити, виклавши абзац другий його резолютивної частини у наступній редакції:

" Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд. 3, код 05393056) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арсо Інвест" (04053, м. Київ, Вознесенський узвіз, Будинок 14, офіс 16/43, код 42993937) 5 478 603,12 грн. основного боргу, 56 400,32 грн. річних, 520 963,05 грн. індексу інфляції, 50045,06грн. судового збору".

В решті рішення суду в частині розгляду первісного позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.06.2023р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б.Парусніков