ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023м. ДніпроСправа № 904/1327/23

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від позивача: Водопян Н.В.,

від відповідача: Сорока В.М.,

дослідивши матеріали справи №904/1327/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аульська хлоропереливна станція"

до Державного міжрайонного підприємства Водопровідно-каналізаційного господарства "ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС"

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аульська хлоропереливна станція" (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою від 02.03.2023 за вих. № 167 до Державного міжрайонного підприємства Водопровідно-каналізаційного господарства "ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС" (далі - відповідач) про стягнення 1.593.298,20 грн заборгованості за отриманий товар в межах договору поставки від 21.02.2022 за №25/22.

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідачів.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/1327/23 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2023.

Ухвалою від 20.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.04.2023.

Через відділ документального забезпечення 04.04.2023 від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач просить суд відстрочити виконання судового рішення на один рік з дня набрання рішенням законної сили.

Через відділ документального забезпечення 12.04.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить суд позовні вимоги задовольнити, а у задоволенні вимог відповідача про відстрочення/розстрочення судового рішення відмовити.

Через відділ документального забезпечення 18.04.2023 від відповідача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання на іншу дату через хворобу представника відповідача.

Ухвалою від 19.04.2023 підготовче засідання відкладено до 17.05.2023.

Через відділ документального забезпечення 05.05.2023 від відповідача надійшли заперечення, у яких відповідач просить суд відстрочити виконання судового рішення на один рік з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою від 17.05.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 01.06.2023.

В судовому засіданні 01.06.2023 представники сторін відповіли на запитання суду, надали пояснення у справі. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав, однак просив суд відстрочити виконання судового рішення на рік. Представник позивача заперечував проти відстрочення виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

Між сторонами був укладений договір поставки, на виконання умов якого позивач поставив відповідачу товар, який останній не оплатив, але наявність заборгованості підтвердив.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач погодився із загальною сумою заборгованості, однак просить суд відстрочити виконання судового рішення, оскільки господарська діяльність відповідача має загальнодержавне та загальнолюдське значення.

Відповідач є стратегічним підприємством по забезпеченню водою питної якості населення та підприємств Синельниківського, Павлоградського районів, міст Синельникове, Павлоград, Тернівка, Першотравенськ, шахт, підприємств ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та військових формувань, які знаходяться на цій території.

Основним джерелом доходів відповідача є грошові кошти отримані від споживачів за водопостачання.

Крім того, відповідач має заборгованість за судовими рішеннями, які вже набрали законної сили.

Підприємство відповідача працює за умови постійного ризику відключення від електричної енергії та поставки реагентів, оскільки не має достатньої кількості обігових коштів для їх закупівлі.

Доводи позивача щодо відзиву відповідача на позовну заяву

Позивач заперечує проти надання відстрочки виконання судового рішення та зазначає, що відповідач жодного разу не звертався до позивача з метою врегулювання питання погашення заборгованості шляхом затвердження графіку її погашення.

Доводи відповідача щодо відповіді на відзив

Відповідач наполягає на відстроченні виконання судового рішення, оскільки арешт та вилучення грошових коштів позбавить відповідача можливості забезпечувати господарську діяльність, оплачувати поточні витрати на утримання майна, здійснювати розрахунки за електроенергію, сплачувати податки і збори тощо.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять такі обставини: укладення договору; поставки товару; настання строку оплати товару; наявності/відсутності повної/часткової оплати товару; наявності/відсутності заборгованості; визнання позовних вимог відповідачем; наявності/відсутності підстав для відстрочення виконання судового рішення.

Суд встановив, що 21.02.2022 між позивачем (далі позивач, постачальник) та відповідачем (далі відповідач, замовник) був укладений договір поставки №25/22 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 умов якого постачальник зобов`язується протягом строку дії договору постачати (передавати у власність) товар хлор рідкий в контейнерах за кодом CPV за ДК 021:20-0 Основні неорганічні хімічні речовини, в кількості 206,9 тон, а замовник зобов`язується прийняти товар і своєчасно здійснити оплату відповідно до умов даного договору.

Загальна ціна договору становить 8.854.906,20 грн з ПДВ, в тому числі ПДВ 1.475.817,70 грн та включає в себе вартість доставки товару (п. 3.1 договору).

Даний договір діє з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2022, а в частині виконання грошових зобов`язань за цим договором до моменту повного та належного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань за цим договором (п. 8.7 договору).

Поставка товару позивачем відповідачу підтверджується видатковими накладними, які складені між сторонами на загальну суму 1.593.298,20 грн, а саме:

видатковою накладною №190 від 30.03.2022 на суму 528.555,30 грн;

видатковою накладною №241 від 18.04.2022 на суму 528.555,30 грн;

видатковою накладною №331 від 23.05.2022 на суму 536.187,60 грн.

Між сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за період 2022 рік, у якому і позивач, і відповідач визнали, що станом на 31.12.2022 заборгованість відповідача перед позивачем складає 1.593.298,20 грн.

Відповідач позовні вимоги визнав, проте просить суд відстрочити виконання судового рішення.

З огляду на те, що спір не було вирішено мирним шляхом, позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом позову позивач визначив 1.593.298,20 грн основної заборгованості.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови.

Договір підписаний уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений; не розірваний; не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Отже, двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок поставити певний товар і, водночас, покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

Поставка товару підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами та заборгованість за якими визнається відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Оскільки сторони у договорі не узгодили строк (термін) його виконання, то підлягає застосування пряма норма ЦК України (ст. 692).

Так, в силу положень ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 3.4 договору замовник здійснює оплату товару на підставі виставлених до сплати рахунків-фактур постачальником, в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з відстрочкою платежу до 90 календарних днів від дати поставки кожної окремої партії товару.

Суд виснує, що строк оплати товару поставленого у період з 30.03.2022 до 23.05.2022 є таким, що настав.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю.

Статтею 191 ГПК України установлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Господарський суд встановив, що відзив (у якому відповідач погодився із розміром заявлених позивачем позовних вимог) підписаний В.О. НАЧАЛЬНИКА ВАСІЛІШИНИМ СЕРГІЄМ НІКАНДРОВИЧЕМ, повноваження якого підтверджуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, господарський суд доходить висновку, що позов визнала повноважна особа.

Господарський суд перевірив наявність для того законних підстав та дійшов висновку прийняти визнання позову відповідачем, оскільки дії останнього не суперечать інтересам підприємства, яке він представляє.

Так, оцінивши фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1.593.298,20 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо відстрочення виконання судового рішення

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Частиною 1 ст. 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР.

Згідно із рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12 Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.2013 Конституційного Суду України у справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наведені відповідачем обставини, які, на думку останнього, перешкоджають виконанню судового рішення, судом оцінюються критично з огляду на таке.

По-перше, товар поставлено у період з 30.03.2022 до 23.05.2022 і станом на 01.06.2023 /тобто протягом більше, ніж рік/ відсутні докази навіть часткової його оплати.

По-друге, позивач також, як і відповідач здійснює господарську діяльність, а тому має право на отримання прибутку.

По-третє, наявність у відповідача заборгованості перед іншими контрагентами не є підставою для невиконання зобов`язань перед позивачем.

По-четверте, воєнний стан введений на всій території України, проте введення в Україні воєнного стану не є універсальною підставою для звільнення від оплати стягнутої судом заборгованості. Більш того, поставка товару була здійснена позивачем також під час воєнного стану, що свідчить про належне виконання позивачем умов укладеного з відповідачем договору і вказане вимагає від відповідача відповідної добросовісної поведінки шляхом оплати отриманого в першому півріччі 2022 року товару.

По-п`яте, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем з огляду на запровадження в Україні воєнного стану.

Аналізуючи фактичні обставини справи, позицію відповідача, суд не встановив наявність доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем дієвих заходів, спрямованих на виконання рішення.

Більш того, матеріали справи не містять і доказів того, яким чином надання судом відстрочення виконання відповідачу судового рішення у даній справі буде сприяти фактичному його виконанню після закінчення строку відстрочення виконання судового рішення.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши надані відповідачем докази у сукупності з фактичними обставинами справи, суд доходить висновку, що вимоги відповідача про надання відстрочення виконання судового рішення не підлягають задоволенню, оскільки обставини справи не дають змоги зробити обґрунтований висновок про те, що відстрочення виконання призведе до покращення фінансового стану відповідача /докази зворотного суду не надані/, а тому сплив дії відстрочення не буде гарантією належного виконання судового рішення у справі №904/1327/23.

При цьому, суд також враховує і посилання позивача (стягувача) на те, що відстрочення виконання судового рішення може призвести до додаткового порушення прав позивача, з огляду на те, що протягом року відповідач не здійснює навіть часткову оплату отриманого товару, чим вже порушує права позивача.

Водночас, суд звертає увагу відповідача на те, що у разі виникнення обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відповідач не позбавлений права повторно звернутися до суду із клопотанням про відстрочення виконання рішення суду з поданням суду відповідних доказів та обґрунтувань.

Судові витрати

За змістом ст. 129 ГПК України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма закріплена в частині 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в порядку, визначеному частиною 1 статті 130 ГПК України та частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути позивачу 50% сплаченого ним при поданні позову судового збору (у розмірі 11.949,73 грн), оскільки до початку розгляду справи по суті відповідачем було подано заяву про визнання позову.

В іншій частині витрати зі сплаті судового збору (у розмірі 11.949,74 грн) судом покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО МІЖРАЙОННОГО ПІДПРИЄМСТВА ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА "ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС" (Україна, 52591, Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н, село Воронове, вул.Дніпровська, будинок 28; ідентифікаційний код 03564045) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АУЛЬСЬКА ХЛОРОПЕРЕЛИВНА СТАНЦІЯ" (Україна, 52310, Дніпропетровська обл., Криничанський р-н, селище міського типу Аули; ідентифікаційний код 33075701) 1.593.298,20 грн (один мільйон п`ятсот дев`яносто три тисячі двісті дев`яносто вісім грн 20 к.) основної заборгованості, 11.949,74 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять грн 74 к.) судового збору.

Повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АУЛЬСЬКА ХЛОРОПЕРЕЛИВНА СТАНЦІЯ" (Україна, 52310, Дніпропетровська обл., Криничанський р-н, селище міського типу Аули; ідентифікаційний код 33075701) 11.949,73 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять грн 73 к.) судового збору з Державного бюджету України, сплата якого підтверджується платіжним документом №101338 від 02.03.2023.

Видати наказ (та ухвалу про повернення судового збору) після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні заяви ДЕРЖАВНОГО МІЖРАЙОННОГО ПІДПРИЄМСТВА ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА "ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС" про відстрочення виконання судового рішення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня його повного складення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.06.2023

Суддя С.А. Дупляк