25.05.2023Справа № 910/2657/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Вершиніної Д.О., розглянувши заяву Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи
за позовом Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана"
до 1) Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій",
2) Компанії "ДАНСОН-БГ" ООД ("DANHSON-BG")
про визнання недійсними свідоцтв України на знак для товарів та послуг
від позивача: не з`явився;
від відповідача-1: Поліщук Н.В.;
від відповідача-2: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Українсько-болгарське товариство з обмеженою відповідальністю "Пірана" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (далі - відповідач-1) та Компанії "ДАНСОН-БГ" ООД ("DANHSON-BG") (далі - відповідач-2), в якому просить суд:
- визнати недійсним свідоцтво України на торговельну марку №288425 від 28.12.2020, яке зареєстровано за "ДАНСОН-БГ" ООД ("DANHSON-BG");
- зобов`язати Національний орган інтелектуальної власності Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним повністю свідоцтва України на торговельну марку №288425 від 28.12.2020 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 позовні вимоги Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" - задоволено. Визнано недійсним свідоцтво України на торговельну марку №288425 від 28.12.2020, яке зареєстровано за "ДАНСОН-БГ" ООД ("DANHSON-BG"). Зобов`язано Національний орган інтелектуальної власності Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним повністю свідоцтва України на торговельну марку №288425 від 28.12.2020 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність". Стягнуто з Компанії "ДАНСОН-БГ" ООД ("DANHSON-BG") на користь Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 00 коп. - судового збору.

05.04.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду від Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" надійшла заява про відшкодування судових витрат, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача додатково понесені ним витрати пов`язані з розглядом даної справи у розмірі 90 000, 00 грн.

18.04.2023 до суду надійшли пояснення відповідача-1, в яких він, зокрема зазначає, що судом під час розгляду справи не було встановлено, що відповідачем-1 було порушено вимоги законодавства України щодо процедури при проведенні експертизи об`єктів інтелектуальної власності, а також вказує, що судові витрати пов`язані з розглядом справи не можуть бути покладені на відповідача-1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 розгляд заяви призначено на 11.05.2023.

У судовому засіданні 11.05.2023 суд на місці ухвалив відкласти розгляд заяви на 25.05.2023.

У це судове засіданні представники позивача та відповідача-2 не з`явилися, однак про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Представник відповідача-1 заперечив проти покладення судових витрат на відповідача-1.

Отже, розглянувши заяву Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви, яка підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з заяви позивач просить суд стягнути додатково понесені ним витрати пов`язані з розглядом даної справи у розмірі 90 000, 00 грн., з яких: 60 000, 00 грн - витрати на правову допомогу адвоката, 30 000, 00 грн - витрат на проведення експертизи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3,4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.

19.07.2022 між Українсько-болгарським товариством з обмеженою відповідальністю "Пірана" (далі - клієнт) та Адвокатом Глотовим Сергієм Олександровичем (далі - адвокат) укладено договір № 19-7/22 про надання правової допомоги, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах встановлених цим договором та за домовленістю сторін в рамках першої інстанції по справі № 910/2657/22, яка знаходиться в провадження Господарського суду міста Києва, за якою клієнт є позивачем.

Відповідно до п. 4.1. договору, розмір гонорару за надання правової допомоги за предметом цього договору, що викладений в п. 1.1. договору, складає фіксовану суму: 60 000, 00 грн.

Згідно п. 4.2. договору, сума гонорару перераховується клієнтом на поточний рахунок адвоката протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт (наданих послуг), який складається протягом трьох календарних днів з дати ухвалення рішення судом. Підписаний сторонами акт виконаних робіт (наданих послуг) є підставою для проведення розрахунків.

Оплата послуг (виконаних робіт) може проводитися клієнтом шляхом авансування (попередньої оплати) - п. 4.3. договору.

30.03.2023 Українсько-болгарським товариством з обмеженою відповідальністю "Пірана" та Адвокатом Глотовим Сергієм Олександровичем складено та підписано акт виконаних робіт за договором № 19-7/22 про надання правової допомоги від 19.07.2022, відповідно до якого адвокатом на користь клієнта були надані наступні послуги та виконані наступні роботи: представництво інтересів клієнта у справі № 910/2657/22 в Господарському суду міста Києва, яке завершилося 30.03.2023 ухваленням судом (оголошено вступну та резолютивну частини) рішення на користь клієнта: позов задоволено повністю.

Згідно п. 3 акту, вартість вказаних робіт (розмір гонорару) складає фіксовану суму в розмірі 60 000, 00 грн.

Також, позивачем надано детальний опис витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/2657/22 за договором № 19-7/22 від 19.07.2022.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено оплату послуг адвоката на суму 60 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 15007 від 30.03.2023.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до частини 5, 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

За таких обставин, враховуючи те, що судом задоволено позовні вимоги у повному обсязі, перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд зазначає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвокатів не є співмірним із складністю даної справи, часом витраченим адвокатам на надання послуг у даній справі.

Тож, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на предмет спору, приймаючи до уваги, що під час винесення рішення у даній справі суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати за подання позовної заяви покладаються на відповідача-2, суд вважає за можливе покласти саме на відповідача-2 витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 40 000, 00 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на проведення експертизи у розмірі 30 000, 00 грн.

За змістом ст.127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Судом встановлено, що 20.07.2022 між Українсько-болгарським товариством з обмеженою відповідальністю "Пірана" та Фізичною особою-підприємцем Петренко Сергієм Анатолійовичем укладено договір про надання послуг № 15/2022, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання у відповідності до умов даного договору надати юридичні послуги з проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності, підготовки за її результатами висновку, а також замовник зобов`язується прийняти від виконавця письмовий висновок експерта за результатами проведення експертизи та оплатити його.

Відповідно до п. 1.2. договору, сторони домовились, що під послугами з проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності слід розуміти проведення дослідження щодо встановлення: «Чи є торговельна марка за свідоцтвом України № 288425 тотожною, або схожою настільки, що її можна сплутати із торговельною маркою за свідоцтвом України № 56042»?

Згідно п. 3.1. договору, за надані послуги відповідно п. 1.1. цього договору, замовник виплачує виконавцю винагороду у розмірі 30 000, 00 грн, ПДВ не передбачено.

Відповідно до платіжного доручення №974 від 22.07.2022 Українсько-болгарським товариством з обмеженою відповідальністю "Пірана" було здійснено оплату за проведення експертизи на користь ФОП Петренко Сергія Анатолійовича у розмірі 30 000, 00 грн.

За таких обставин, оскільки висновок експерта № 125-01 за результатами проведеної експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 25.11.2022, прийнятий судом як належний та допустимий доказ, наявні підстави для покладення на відповідача-2 також витрат понесених Українсько-болгарським товариством з обмеженою відповідальністю "Пірана" на проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності у розмірі 30 000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи - задовольнити частково.

2. Стягнути з Компанії "ДАНСОН-БГ" ООД ("DANHSON-BG") (вул. Отец Паісій 26, Радомир, 2400, Республіка Болгарія) на користь Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" (В`їзд Естакадний, буд. 3-А, м. Харків, 61080, ідентифікаційний код - 22699101) 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу та 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. - витрат на проведення експертизи.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст додаткового рішення складено: 31.05.2023.

Суддя С.О. Щербаков