ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2023 р. Справа №914/3305/20(914/2197/22)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Церера Технолоджіс» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Тимофєєвої О.А. №02-13/14 від 10.03.2023 (вх. №01-05/825/23 від 20.03.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 21.02.2023 (суддя Морозюк А.Я., повний текст складено 01.03.2023)

у справі № 914/3305/20 (914/2197/22)

за позовом: Приватного підприємства «Церера Технолоджіс», м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства «Автовир», м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торметтехнолоджі», м. Львів

про: стягнення 250 000 грн. 00 коп.

у межах справи № 914/3305/20

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ СОФТ», м. Київ

про банкрутство Приватного підприємства «Церера Технолоджіс» (79024, м. Львів, вул. Б.Хмельницького, буд. 106, ідентифікаційний код 41538642)

за участю представників:

від скаржника: арбітражний керуючий Тимофєєва О.А. - ліквідатор (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Гірник О.О. - адвокат

від третьої особи: не з`явився

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.02.2023 у справі №914/3305/20 (914/2197/22) в задоволенні позову Приватного підприємства "Церера Технолоджіс" до Приватного підприємства "Автовир" про стягнення 250 000,00 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 21.02.2023 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2023 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді - Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 26.04.2023.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 розгляд справи відкладено на 31.05.2023.

19.05.2023 на адресу суду надійшли доповнення ПП "Церера Технолоджіс" до апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 21.02.2023 у справі №914/3305/20 (914/2197/22).

В судовому засіданні 31.05.2023 колегія суддів ухвалила залишити без розгляду доповнення ПП "Церера Технолоджіс", що надійшли на адресу суду 19.05.2023 за вх.№01-04/3369/23 на підставі ч.2 ст.118 ГПК України, оскільки відповідно до ч.1 ст.266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, який щодо оскарженого рішення сплинув 21.03.2023.

Ліквідатор надала суду пояснення щодо доводів апеляційної скарги, просила оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечила, надала пояснення щодо фактичних обставин спору та просила оскаржене рішення залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Третя особа явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Приватне підприємство "Церера Технолоджіс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Тимофєєвої О.А. звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства "Автовир" про стягнення 250 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ліквідатор ПП "Церера Технолоджіс", у відповідності до вимог ст.61 КУзПБ щодо вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна боржника, що знаходиться у третіх осіб, здійснила аналіз руху коштів через банківські рахунки та копій отриманих документів банкрута та виявила, що належний ПП "Церера Технолоджіс" транспортний засіб (марка, модель BMW F 850 GS мотоцикл-А 2019 року випуску, колір синій, VIN НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ) було відчужено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торметтехнолоджі" за ціною 250 000,00 грн.

Продаж транспортного засобу здійснювало ПП "Автовир" на підставі укладеного з банкрутом договору комісії №7093 від 28.02.2020, на виконання якого відповідач уклав з ТзОВ "Торметтехнолоджі" договір купівлі-продажу №20/02/006093 від 28.02.2020, однак, ПП "Церера Технолоджіс" не отримало грошових коштів від ПП "Автовир" за відчуження транспортного засобу.

Відтак позивач просив суд стягнути з ПП "АВТОВИР" 250 000,00 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження в межах справи №914/3305/20 про банкрутство Приватного підприємства "Церера Технолоджіс" та відкрито провадження у справі №914/3305/20 (914/2197/22).

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, у поясненнях зазначав, що жодних коштів від ТзОВ "Торметтехнолоджі" на банківський рахунок ПП "Автовир" з моменту оформлення договору комісії 28.02.2020 року по 01.01.2022 не надходило, договірні відносини передбачають обов`язок комітента сплатити комісійну винагороду комісіонеру після продажу транспортного засобу, тобто після отримання коштів від покупця, відповідно, відсутні підстави вважати, що ПП "Автовир" протиправно не повернуло коштів, отриманих від покупця у розмірі 250 000,00 грн., оскільки такі кошти взагалі у розпорядження відповідача не надходили, що підтверджується випискою по банківському рахунку.

Також відповідач вказував, що умовами п.п.2.1.4. та п.п.3.1.3. договору комісії №7093 від 28.02.2020 передбачено два можливі варіанти оплати за проданий транспортний засіб - або безпосередньо продавцю, який згодом перераховує винагороду комісіонеру за надані послуги, або комісіонеру, який в подальшому, перераховує комітенту оплату з вирахуванням винагороди комісіонера за надані послуги.

На думку відповідача, факт проведення взаєморозрахунків безпосередньо між продавцем та покупцем підтверджується також відсутністю будь-яких претензій від жодної з сторін.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.12.2022 залучено ТзОВ «Торметтехнолоджі» до участі у справі як третю особу, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, однак письмових пояснень по суті спору третя особа під час розгляду справи в суді першої інстанції не подавала, участі в судових засіданнях не брала.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржене рішення, врахував положення ч.3 ст.1016 ЦК України, яка передбачає, що комісіонер (ПП "Автовир") не відповідає перед комітентом (ПП "Церера Технолоджіс") за невиконання третьою особою (ТзОВ "Торметтехнолоджі") договору, укладеного з нею за рахунок комітента (договору купівлі-продажу транспортного засобу №20/02/006093 від 28.02.2020), крім випадків, коли комісіонер був необачним при виборі цієї особи або поручився за виконання договору (делькредере) (обставини необачності та/або поручительства позивачем у позові не викладено та не доведено), та дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржене рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Так, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що жодних доказів, які б свідчили про виконання ТзОВ «Торметтехнолоджі» своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу перед ПП «Автовир» суду не надано, та зазначає, що факт складання та підписання сторонами акту огляду реалізованого транспортного засобу є доказом придбання покупцем транспортного засобу та набуття на нього права власності. При цьому, суд покликався на правову позицію Верховного Суду у постанові від 24.05.2022 у справі №904/4262/17, яку викладено щодо інших фактичних обставин - а саме в контексті недостатності доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог до боржника (комітента), який мав перерахувати грошові кошти третій стороні за придбані комісіонером для комітента цінні папери, що було передбачено договором купівлі-продажу цінних паперів.

Натомість відповідач не надав суду акту приймання-передачі транспортного засобу, але при цьому не спростував факту продажу та передачі такого транспортного засобу покупцю.

Апелянт наголошує, що ПП «Церера Технолоджіс» є комітентом, а не стороною договору купівлі-продажу, тому докази виконання умов договору купівлі-продажу мають обов`язок подавати відповідач та третя особа, які є продавцем і покупцем, тобто сторонами договору. Зокрема, відповідач мав би надати в якості доказу наявності чи відсутності розрахунку за договором купівлі-продажу розрахунковий документ, який посвідчує факт купівлі транспортного засобу в разі фактичного розрахунку покупцем або копію повідомлення, складеного та направленого комітенту, в разі порушення покупцем умови оплати укладеного договору купівлі-продажу. Проте, відповідач наголосив, що не отримував кошти від покупця та надав суду виписку по банківському рахунку.

Як вказує апелянт, суд не дослідив належним чином той факт, що комітент, маючи інтерес у виконанні зобов`язання, проте, не будучи кредитором щодо третьої особи, не може звернутися з вимогою про виконання або відшкодування збитків чи про зобов`язання понесення інших наслідків невиконання договору купівлі-продажу до третьої особи - покупця, яка не укладала правочин з комітентом, а отже, не є зобов`язаною особою перед комітентом. Тобто ПП «Церера Технолоджіс» не може заявити вимогу до ТзОВ «Торметтехнолоджі» поряд або окремо із вимогою до ПП «Автовир», адже така особа не є боржником щодо комітента ПП «Церера Технолоджіс».

Також апелянт звертає увагу, що п.3.1.3. договору комісії, на який покликається відповідач, не узгоджується з умовами договору купівлі-продажу, якими не передбачено розрахунку безпосередньо із власником, та наголошує, що чинними законодавчими чи нормативними актами також не передбачено можливості розрахунку покупця безпосередньо із власником транспортних засобів.

Отже, неотримання продавцем від покупця грошових коштів за договором купівлі-продажу не звільняє ПП «Автовир» від виконання своїх зобов`язань комісіонера за договором комісії в частині розрахунку із комітентом.

Окрім того, апелянт акцентує на відсутності звіту комісіонера, у якому мали б бути прописані обставини та умови продажу транспортного засобу, ціна продажу, факт розрахунку та інше. Ліквідатор неодноразово зверталась до відповідача з вимогою надати звіт з метою перевірки правомірності та обставин вибуття активів підприємства, однак, відповідач не виконав вимог ліквідатора та вимог ухвали суду від 19.04.2022 про витребування вказаного документу.

Таким чином, апелянт вважає, що комісіонер (ПП «Автовир») за договором комісії не виконав свої зобов`язання перед комітентом (ПП Церера Технолоджіс») в частині розрахунку за проданий транспортний засіб.

В судовому засіданні 31.05.2023 ліквідатор усно зазначила, що суд першої інстанції не дослідив та не витребував доказів належного виконання своїх повноважень ПП «Автовир», зокрема, доказів дотримання ч.4 ст.1016 ЦК України, розрахункового документа, який посвідчує факт купівлі-продажу транспортного засобу або листа-повідомлення комітента про порушення покупцем умов договору. Також ліквідатор наголосила, що суд помилково застосував до спірних правовідносин ч.3 ст.1016 ЦК України замість ч.4 ст.1016 ЦК України і ч.2 ст.528 ЦК України.

Представник відповідача в судовому засіданні усно пояснила, що після факту відчуження транспортного засобу жодних коштів від покупця на рахунки ПП «Автовир» не надходило, що підтверджується випискою по рахунку в АТ «Креді Агріколь Банк» за період з 28.02.2020 по 01.01.2022. Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 09.07.1998, реєстрація транспортних засобів підтверджує правомірність їх придбання, а документами, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу є договір комісії та договір купівлі-продажу.

Також у своїй діяльності з надання посередницьких послуг ПП «Автовир» керується Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 11.11.2009 №1200, у відповідності до вимог якого укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу без третіх осіб (комісіонера, представника сервісного центру МРЕВ, нотаріуса тощо) не є належним документом, який посвідчує правомірність відчуження/придбання транспортного засобу і, відповідно, не може бути підставою для його перереєстрації на іншого суб`єкта. Як передбачено договором комісії від 28.02.2020 №7093 та п.56 Порядку №1200, саме комітент сплачує комісійну винагороду комісіонеру по факту продажу транспортного засобу, тобто після отримання коштів за його продаж від покупця. Проте, відповідачу жодні кошти від комітента не надходили, в тому числі винагорода за надані послуги.

Колегія суддів, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, встановила наступні фактичні обставини спору.

28.02.2020 між Приватним підприємством "Автовир" (комісіонером) та Приватним підприємством "Церера Технолоджіс" (комітентом) укладено договір комісії №7093.

В тексті договору комітентом зазначено Приватне підприємство "Торметтехноолоджі" в особі Бурлака Д.О., однак, як підтверджується доданим до матеріалів справи Актом технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7165/20/006093 від 28.02.2020 та Актом огляду реалізованого транспортного засобу №7165/20/006093 від 28.02.2020, на підставі договору комісії №7093 від 28.02.2020, комітентом є Приватне підприємство "Церера Технолоджіс" в особі представника Бурлаки Д.О.

Вказана обставина, а саме описка у тексті договору комісії №7093 від 28.02.2020, яка допущена при зазначенні назви комітента, не заперечується сторонами або третьою особою у справі. Відтак, сторонами договору комісії №7093 від 28.02.2020 є ПП "Автовир" (комісіонер) та ПП "Церера Технолоджіс" (комітент).

Відповідно до п.1.1. договору комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п. 189.3 ст. 189 Податкового кодексу України): марка, модель BMW F 850 GS МОТОЦИКЛ-А 2019 року випуску, колір СИНІЙ, VIN НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за власником (комітентом за договором) транспортного засобу 30.10.2019 за ціною не нижче узгодженої сторонами, а саме 250 000,00 грн.

Відповідно до п.1.3. договору за виконання комісіонером його безпосередніх обов`язків за цим договором комітент зобов`язується оплатити комісіонеру комісійну плату у розмірі 10 гривень в строк до трьох робочих днів.

В розділі ІІ договору визначено права і обов`язки комісіонера, зокрема, комісіонер має обов`язок:

- повідомляти комітенту на його вимогу всі відомості про хід виконання договору (п.2.1.1.);

- укласти від свого імені договір купівлі-продажу з покупцем на придбання останнім транспортного засобу (п.2.1.3.);

- не пізніше 3 робочих днів з моменту одержання від покупця відповідних коштів, як оплати за відчуження транспортного засобу, виплатити комітенту належну йому частину цих коштів (за винятком коштів, що належать комісіонеру як комісійна плата, прибуткового податку та компенсації додаткових витрат комісіонера (зберігання та передпродажна підготовка транспортного засобу), якщо такі виникли та були погоджені з комітентом, на виконання цього договору (п.2.1.4).

У пункті 3.1.3. договору передбачено обов`язок комітента сплатити комісіонеру комісійну винагороду у розмірі, згідно з п.1.3. цього договору в строк до 3-х робочих днів з моменту одержання від покупця відповідних коштів.

28.02.2020 ПП «Автовир», що є комісіонером та діє на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії №7093 від 28.02.2020, (продавець) уклало з ТзОВ «Торметтехнолоджі» (покупець) договір купівлі-продажу транспортного засобу №20/02/006093.

Відповідно до п.1.1. цього договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб (BMW F 850 GS МОТОЦИКЛ-А 2019 року), зареєстрований за власником (комітентом за договором комісії) 30.10.2019.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору.

За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 250 000 грн. 00 коп. (п. 3.1. договору).

Відповідно до п.2.2. договору покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу, сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору, покупець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим договором сплатити продавцю ціну транспортного засобу, зазначену у п. 3.1. договору та прийняти транспортний засіб.

28.02.2020 на підставі договору купівлі-продажу №20/02/006093 від 28.02.2020 продавець та покупець склали і підписали акт огляду реалізованого транспортного засобу №7165/20/006093 від 28.02.2020, у якому серед іншого зазначено вартість транспортного засобу - 250 000,00 грн. та дату набуття покупцем права власності на транспортний засіб - 28.02.2020.

Також 28.02.2020 на підставі договору комісії №7093 від 28.02.2020 комісіонер та комітент склали та підписали акт №7165/20/006093 технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер: марка, модель BMW F 850 GS МОТОЦИКЛ-А, 2019 року випуску, номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , шасі VIN НОМЕР_1 , у якому зазначено, що розмір комісійної винагороди становить 10 гривень, сума коштів для виплати комітенту - 250 000,00 грн.

24.06.2022 ліквідатор ПП «Церера Технолоджіс» арбітражний керуючий Тимофєєва О.А. направила ПП «Автовир» вимогу надати копії підтверджуючих документів про виплату комітенту відповідних коштів як оплати за відчуження транспортного засобу.

Вказану вимогу ПП «Автовир» отримало 15.07.2022, однак відповіді ліквідатору не надало.

Ліквідатор стверджує, що ПП «Церера Технолоджіс» не отримувало грошових коштів від ПП «Автовир» за відчуження транспортного засобу (мотоциклу марки BMW F 850 GS Adventure, 2019 р.в., VIN-код НОМЕР_1 ) та просить стягнути з відповідача вказану суму.

На підтвердження обставин ненадходження коштів від покупця (ТзОВ «Торметтехнолоджі») на рахунок продавця (ПП «Автовир»), відповідач надав суду виписку з поточного рахунку компанії в АТ «Креді Агріколь Банк» за період з 28.02.2020 по 28.05.2021.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Водночас, стаття 174 Господарського кодексу України визначає, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір, за своєю правовою природою є договором комісії.

Відповідно до ст.1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно зі ст.1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Комітент може бути зобов`язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. Істотними умовами договору комісії, за якими Комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Статтею 1014 ЦК України передбачено, що комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Якщо комісіонер вчинив правочин на умовах більш вигідних, ніж ті, що були визначені комітентом, додатково одержана вигода належить комітентові.

Відповідно до ч.1 ст.1016 ЦК України комітент зобов`язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для виконання обов`язку перед третьою особою.

Відповідно до ч.2 ст.1016 ЦК України за договором, укладеним з третьою особою, комісіонер набуває права навіть тоді, коли комітент був названий у договорі або прийняв від третьої особи виконання договору.

Відповідно до ч.3 ст.1016 ЦК України комісіонер не відповідає перед комітентом за невиконання третьою особою договору, укладеного з нею за рахунок комітента, крім випадків, коли комісіонер був необачним при виборі цієї особи або поручився за виконання договору (делькредере).

Відповідно до ч.4 ст.1016 ЦК України у разі порушення третьою особою договору, укладеного з нею комісіонером, комісіонер зобов`язаний негайно повідомити про це комітента, зібрати та забезпечити необхідні докази. Комітент має право вимагати від комісіонера відступлення права вимоги до цієї особи.

Апеляційний суд встановив, що на виконання договору комісії комісіонер здійснив продаж належного комітенту на праві власності транспортного засобу, транспортний засіб перейшов у власність третьої особи, однак, доказів оплати третьою особою (покупцем) придбаного товару матеріали справи не містять.

Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Також в матеріалах справи відсутній звіт комісіонера.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1022 ЦК України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

Звіт комісіонера є первинним бухгалтерським документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд звертає увагу, що в акті, складеному та підписаному комітентом та комісіонером зазначено, що розмір комісійної винагороди становить 10 гривень, а сума коштів для виплати комітенту становить 250 000,00 грн, що з урахуванням п. п.2.1.4 договору комісії та вимог ч.1 ст.1022 ЦК України, спростовує доводи відповідача про те, що у договорі передбачений також варіант оплати покупцем придбаного транспортного засобу безпосередньо комітенту, що мало місце в спірних відносинах.

Належним доказом таких тверджень відповідача є розрахунковий документ за договором купівлі-продажу, однак такий в матеріалах справи відсутній.

Також відповідач не заперечує, що комісійної винагороди від комітента він не отримував.

За умовою п.2.1.4. договору комісії комісіонер зобов`язаний не пізніше 3 робочих днів з моменту одержання від покупця відповідних коштів, як оплати за відчуження транспортного засобу, виплатити комітенту належну йому частину цих коштів за винятком коштів, що належать комісіонеру як комісійна плата.

Окрім того, відповідно до п.2.1.1. договору комісії повідомляти комітенту на його вимогу всі відомості про хід виконання договору, однак, на вимогу ліквідатора відповідач не надав розрахункового документу про оплату отриманого транспортного засобу покупцем.

Відповідно до п.56 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 11.11.2009 №1200, в редакції чинній станом на дату укладення договору комісії, розрахунок з комітентом за продані комісійні транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, проводиться у готівковій та/або безготівковій формі не пізніше ніж через три дні після продажу (не враховуючи дня продажу, вихідних і святкових днів) після пред`явлення акта технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер, виданого комітентові комісіонером, а також паспорта або іншого документа, що засвідчує особу.

У п.54 вказаного Порядку в редакції, чинній станом на дату укладення договорів комісії та купівлі-продажу, встановлено, що на продані транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, комісіонер, окрім інших документів, видає покупцеві розрахунковий документ, який посвідчує факт купівлі транспортних засобів.

Відтак комісіонер має обов`язок отримати від покупця кошти, видати йому розрахунковий документ, який посвідчує факт купівлі продажу транспортного засобу, а згодом передати отримані кошти комітенту за вирахуванням винагороди комісіонера за надані послуги.

Слід також зазначити, що транспортний засіб, який був предметом купівлі-продажу, було перереєстровано на покупця та в подальшому перереєстровано на нових власників, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, сформованого за запитом ліквідатора за параметрами пошуку за VIN-кодом транспортного засобу.

За умовами п.2.1. договору купівлі-продажу передача транспортного засобу продавцеві і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки комісіонер не виконав обов`язок за договором комісії, а саме не перерахував комітенту грошові кошти за договором комісії в розмірі 250 000,00 грн, вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, до спірних відносин не підлягає застосуванню ч.3 ст.1016 ЦК України, відповідно до якої комісіонер не відповідає перед комітентом за невиконання третьою особою договору, укладеного з нею за рахунок комітента, оскільки обов`язок перерахувати отримані за продаж транспортного засобу кошти у комісіонера виник саме на підставі договору комісії та акта №7165/20/006093 технічного стану транспортного засобу або його складової частини, складеного та підписаного комісіонером та комітентом.

Натомість відповідно до ч.4 ст.1016 ЦК України у разі порушення третьою особою договору, укладеного з нею комісіонером, комісіонер зобов`язаний негайно повідомити про це комітента, зібрати та забезпечити необхідні докази. Комітент має право вимагати від комісіонера відступлення права вимоги до цієї особи.

Доказів дотримання такого обов`язку відповідачем суду не надано.

Згідно статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 250 000,00 грн.

Відповідно до п.1, п.3 п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги Приватного підприємства "Церера Технолоджіс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Тимофєєвої О.А. слід задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги про стягнення з відповідача 250 000,00 грн в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3750,00 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 5 625,00 грн., на загальну суму 9375,00 грн - слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Приватного підприємства "Церера Технолоджіс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Тимофєєвої О.А. №02-13/14 від 10.03.2023 (вх. №01-05/825/23 від 20.03.2023) - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 21.02.2023 у справі №914/3305/20 (914/2197/22) - скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Стягнути з Приватного підприємства "Автовир" (79069, вул. Шевченка, буд. 327, м.Львів, ідентифікаційний код в ) на користь Приватного підприємства "Церера Технолоджіс" (79024, м. Львів, вул. Б.Хмельницького, буд. 106, ідентифікаційний код в ) - 250 000,00 грн (двісті п`ятдесят тисяч нуль гривень нуль копійок) заборгованості та 9375,00 грн (дев`ять тисяч триста сімдесят п`ять гривень нуль копійок) судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

3. Місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 12.06.2023.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.