ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.05.2023м. ДніпроСправа № 904/464/23
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Барабанова Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український національний продукт» м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» м. Дніпро
про стягнення суми боргу в розмірі 316337грн.70коп., пені в розмірі 224168грн.16коп., 20% річних в розмірі 194112грн.52коп., інфляційних втрат в розмірі 172095грн.68коп., штраф в розмірі 533418грн.36коп.
від позивача: Чумак О.В., ордер серія АЕ №1161622 від 02.11.2022, адвокат;
від відповідача: Таран А.Ю., ордер серія АЕ №1180021 від 13.02.2023, адвокат;
СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Український національний продукт» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 376337грн.70коп., пені в розмірі 224168грн.16коп., 20% річних в розмірі 194112грн.52коп., інфляційних втрат в розмірі 172095грн.68коп., штрафу в розмірі 533418грн.36коп.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з оплати товару, поставленого на підставі договору поставки №27072020/1 від 27.07.2020.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 позовні вимоги задоволені частково.

Зменшений розмір штрафу на 30% з 533418грн.36коп. до 373392грн.86коп.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 316337грн.70коп., пеню в розмірі 221841грн.75коп., 20% річних в розмірі 172752грн.97коп., інфляційних втрат в розмірі 160095грн.53коп., штраф в розмірі 373392грн.86коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 21066грн.69коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На адресу суду 15.05.2023 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Український національний продукт» від 15.05.2023 про ухвалення додаткового рішення суду щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Український національний продукт" від 15.05.2023 та призначено судове засідання з розгляду заяви на 24.05.2023.

Запропоновано відповідачу подати до суду в строк до 24.05.2023 письмові пояснення щодо заяви позивача від 15.05.2023.

На електронну адресу суду 22.05.2023 надійшли письмові заперечення представника відповідача щодо заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/464/23.

Відповідач вказав, що на адресу товариства не надходили заява позивача від 15.05.2023; документи щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, визначені додатками до позову.

Також відповідач вказав про неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу, оскільки були підготовлені лише позов та відповідь на відзив, в якій містяться доводи позивача, раніше викладені у позові. Крім того справа є нескладною, відповідач визнав наявність основної суми заборгованості, декілька судових засідань було відкладено, в тому числі, у зв`язку із оголошенням масштабної повітряної тривоги на території України. Відповідач вказав на відсутність деталізованого переліку дій адвоката та не визначення тривалості підготовки позову заяву, відсутність посилань на постанови Верховного Суду або Великої Палати Верховного Суду.

Відповідач просить відмовити у задоволенні заяви позивача від 15.05.2023 та зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу до 3750грн.

В судовому засіданні від 24.05.2023 представники сторін підтримали раніше викладені ними правові позиції щодо витрат сторін на правничу допомогу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Під час розгляду справи позивач та відповідач заявляли про відшкодування їх витрат на правничу допомогу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 позовні вимоги задоволені частково.

Зменшений розмір штрафу на 30% з 533418грн.36коп. до 373392грн.86коп. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 316337грн.70коп., пеню в розмірі 221841грн.75коп., 20% річних в розмірі 172752грн.97коп., інфляційних втрат в розмірі 160095грн.53коп., штраф в розмірі 373392грн.86коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 21066грн.69коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За результатами розгляду справи суд не вирішив питання про розподіл витрат сторін на правничу допомогу.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позові позивач вказував, що витрати на правничу допомогу становлять 20000грн., та повідомляв, що акт приймання-передачі послуг з подання та супроводу судової справи буде підписаний в кінці розгляду справи та наданий до суду. Суд сприймає це повідомлення як заяву позивача про намір подати відповідний доказ після ухвалення рішення суду.

На адресу суду 15.05.2023 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Український національний продукт» від 15.05.2023 про ухвалення додаткового рішення суду щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000грн. До заяви був доданий акт приймання-передачі №10 від 10.05.2023 до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги, решта долучених документів була раніше додана до позовної заяви.

На підтвердження витрат на правничу допомогу та компенсації витрат адвоката позивачем були надані до суду копії договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №133 від 11.08.2022; додатку №1 від 18.01.2023 до договору; рахунку-фактури №09 від 18.01.2023 на суму 20000грн.; платіжного доручення №2015 від 23.01.2023; акту приймання-передачі №10 від 10.05.2023 наданої правової (професійної правничої) допомоги; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №3835 від 17.08.2018; ордеру серія АЕ №1161622 від 02.11.2022.

Представництво інтересів ТОВ «Український національний продукт» в даній справі здійснювалось адвокатом Чумак О.В. на підставі ордеру серії АЕ №1161622 від 02.11.2022.

Між Фізичною особою-підприємцем Чумак О.В. (далі адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український національний продукт» (далі клієнт) був укладений договір про надання правової (професійної правничої) допомоги №133 від 11.08.2022 (далі договір №133 від 11.08.2022).

Відповідно до пунктів 1, 2 договору №133 від 11.08.2022 адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту при провадженні господарських, адміністративних, цивільних справ в будь-яких судах всіх рівнів, кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення, які порушуються та розслідуються будь-якими органами слідства чи розглядаються судами, дізнання чи дослідчих перевірок, а також іншими уповноваженими державними органами, що проводяться за заявами клієнта чи третіх осіб, представляти інтереси клієнта як стягувача або боржника в виконавчому провадженні, та здійснювати супровід будь-яких інших справ, таких, які прямо чи опосередковано стосуються прав та інтересів клієнта як свідка, потерпілого, підозрюваного, правопорушника, боржника, стягувача, позивача, відповідача або зачіпають його права та інтереси іншим чином, при цьому адвокат має право виступати в якості захисника та/або представника клієнта.

При наданні правової допомоги згідно даного договору адвокат зобов`язується використовувати передбачені законодавством України засоби, способи і методи захисту з метою з`ясування обставин, які мають значення для справи та обґрунтовують позовні вимоги, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги в порядку та розмірі передбаченими даним договором.

Згідно з пунктом 3.2 договору №133 від 11.08.2022 клієнт зобов`язаний здійснити оплату гонорару адвоката за надання правової допомоги.

Пунктом 5.1 договору №133 від 11.08.2022 сторони узгодили, що розмір та порядок оплати гонорару адвоката встановлюється в додатку №1 до даного договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 7.1 договору №133 від 11.08.2022 цей договір, якщо він достроково не буде припинений з ініціативи будь-якої із сторін, діє до 31.12.2024.

Пунктом 1 додатку №1 від 18.01.2023 до договору №133 від 11.08.2022 (далі додаток №1) визначено, що цей додаток визначає порядок оплати правової (професійної правничої) допомоги (гонорару) адвоката за надання правової (професійної правничої) допомоги у врегулюванні спору в досудовому порядку, подання до суду та правовий супровід судового спору про стягнення заборгованості та штрафних санкцій з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» на користь клієнта.

Пунктом 3 додатку №1 встановлено, що гонорар адвоката є фіксованим і складає 20000грн.

Згідно з пунктом 4.3. додатку №1 оплата гонорару та витрат адвоката здійснюється клієнтом безготівковим розрахунком на поточний (банківський) рахунок адвоката, зазначений у відповідному рахунку на оплату.

Відповідно до пункту 6 додатку №1 правова (професійна правнича) допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі правової (професійної правничої) допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

Даний додаток набирає чинності з моменту підписання сторонами та складає невід`ємну частину договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №133 від 11.08.2022.

Платіжним дорученням №2015 від 23.01.2023 ТОВ «Український національний продукт» перерахувало адвокату Чумак О.В. 20000грн. згідно з рахунком №09 від 18.01.2023.

Відповідно до підписаного акту приймання передачі №10 від 10.05.2023 наданої правової (професійної правничої) допомоги адвокат передав, а клієнт прийняв правову (професійну правничу) допомогу, а саме - подання та повний супровід судової справи в Господарському суді Дніпропетровської області про стягнення з ТОВ «Віста» заборгованості, пені, річних, штрафу та інфляційних. Вартість правової (професійної правничої) допомоги становить 20000грн. Клієнт не має претензій до адвоката щодо наданої правової (професійної правничої) допомоги.

Відповідач заперечував проти задоволення заяви позивача від 15.05.2023 щодо відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 20000грн., просив зменшити розмір витрат до 3750грн.

Відповідач вказав, що на адресу товариства не надходили заява позивача від 15.05.2023; документи щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, визначені додатками до позову.

Також відповідач вказував про неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу, оскільки були підготовлені лише позов та відповідь на відзив, в якій містяться доводи позивача, раніше викладені у позові. Крім того справа є нескладною, відповідач визнав наявність основної суми заборгованості, декілька судових засідань було відкладено, в тому числі, у зв`язку із оголошенням масштабної повітряної тривоги на території України. Відповідач вказував на відсутність деталізованого переліку дій адвоката та не визначення тривалості підготовки позову заяву, відсутність посилань на постанови Верховного Суду або Великої Палати Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи (опис вкладення у цінний лист) на адресу відповідача разом з позовною заявою також направлялись копії - договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №133 від 11.08.2022; додатку №1 від 18.01.2023 до договору; рахунку-фактури №09 від 18.01.2023 на суму 20000грн.; платіжного доручення №2015 від 23.01.2023; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №3835 від 17.08.2018; ордеру серія АЕ №1161622 від 02.11.2022.

Позивач виконав покладений на нього обов`язок та відправив на адресу відповідача позов з додатками. За результатами відстеження поштового відправлення за трек-номером на сайті АТ «Укрпошта» станом на 23.03.2023 вказане поштове відправлення було повернено відправникові за закінченням встановленого строку зберігання.

Згідно з описом вкладення до цінного листа на адресу відповідача разом із заявою від 15.05.2023 про ухвалення додаткового рішення позивач надіслав копії - договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №133 від 11.08.2022; додатку №1 від 18.01.2023 до договору; рахунку-фактури №09 від 18.01.2023 на суму 20000грн.; платіжного доручення №2015 від 23.01.2023; акту приймання-передачі №10 від 10.05.2023 наданої правової (професійної правничої) допомоги; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №3835 від 17.08.2018; ордеру серія АЕ №1161622 від 02.11.2022.

Позивач виконав покладений на нього обов`язок та відправив на адресу відповідача заяву від 15.05.2023 з додатками. За результатами відстеження поштового відправлення за трек-номером на сайті АТ «Укрпошта» станом на 23.03.2023 вказане поштове відправлення перебувало у точці видачі з 16.05.2023.

Відповідно до пункту 94 Правил надання послуг поштового зв`язку (із змінами та доповненнями), затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.

Наслідки неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладаються на відповідача.

За загальним правилом, встановленим частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просив стягнути з відповідача суму в загальному розмірі 1440132грн.42коп. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог). Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 задоволені позовні вимоги в загальному розмірі 1244420грн.51коп. (з урахуванням зменшення судом розміру штрафу на 30% та відмови в задоволенні вимог про стягнення 20% річних в розмірі 21359грн.55коп., пені в розмірі 2326грн.41коп., інфляційної складової в розмірі 12000грн.15коп.).

Частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

На підставі цієї норми, вирішуючи питання щодо розподілу витрат позивача на правничу допомогу, суд виходить із суми обґрунтованих позовних вимог в розмірі 1404446грн.01коп. (без урахування зменшення судом розміру штрафу на 30% та з урахуванням відмови в задоволенні вимог про стягнення 20% річних в розмірі 21359грн.55коп., пені в розмірі 2326грн.41коп., інфляційної складової в розмірі 12000грн.15коп.). Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

З огляду на вищенаведене, суд вирішує питання щодо розподілу витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 19600грн. (20000грн. х 0,98%).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див. додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України" від 02.06.2014), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України так і у частинах п`ятій-сьомій статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, Верховний Суд дійшов висновків, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме - пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, враховуючи незначну кількість виготовлених під час розгляду справи представником позивача документів та їх зміст, суд дійшов до висновку не присуджувати позивачу всі його заявлені до стягнення витрати на професійну правову допомогу.

Враховуючи складність цієї справи; витрачений адвокатом час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів у справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець; наявність усталеної судової практики щодо розгляду спорів про стягнення заборгованості, суд покладає на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 15000грн. Решта витрат на професійну правничу допомогу залишається на позивачеві.

У відзиві відповідач повідомляв, що його витрати на правничу допомогу становлять 22000грн. та просив їх стягнути з позивача.

На підтвердження витрат на правничу допомогу та компенсації витрат адвоката відповідачем були надані до суду - ордер серія АЕ №1180021 від 13.02.2023; копії договору про надання правової допомоги адвокатом від 13.02.2023, додатку №1 до договору про надання правової допомоги адвокатом від 13.02.2023 у справі №904/464/23, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №4881 від 31.07.2020, акту приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги адвокатом від 13.02.2023 у справі №904/464/23, видаткових касових ордерів від 16.02.2023 на суму 10000грн., від 17.02.2023 на суму 10000грн. та від 20.02.2023 на суму 2000грн.

Представництво інтересів ТОВ «Віста» в даній справі здійснювалось адвокатом Таран А.Ю. на підставі ордеру серії АЕ №1180021 від 13.02.2023.

Між адвокатом Таран А.Ю. (далі виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віста» (далі клієнт) був укладений договір про надання правової допомоги адвокатом від 13.02.2023 (далі договір від 13.02.2023).

Відповідно до пункту 1.1 договору від 13.02.2023 в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати клієнту визначені цим договором послуги.

Пунктами 3.1 3.8 договору від 13.02.2023 визначено обов`язки та права виконавця, а саме:

- представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів;

- здійснює, у встановленому законом порядку, захист прав та законних інтересів клієнта;

- узагальнює та аналізує: практику розгляду судових та інших справ, результати розгляду претензій, практику укладення та виконання договорів, надає клієнту пропозиції щодо усунення виявлених недоліків;

- надає консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у клієнта в процесі здійснення діяльності;

- інформує клієнта, на його запит, про зміни в законодавстві;

- виконуючи умови даного договору, виконавець зобов`язується, керуючись ст. 22 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, суворо зберігати адвокатську таємницю, предметом якої є питання, пов`язані з наданням юридичної допомоги, згідно умов цього договору, а також документація (договори, бухгалтерська і податкова звітність, інші документи);

- виконавець забороняється розголошувати дані та передавати документацію, що є адвокатською таємницею, третім особам, а також використовувати їх в своїх інтересах;

- виконавець має право від імені клієнта, на підставі цієї угоди звертатись із відповідними заявами до всіх суб`єктів (органів), де виконавець має право здійснювати представництво інтересів клієнта за цим договором, з правом підпису відповідних документів.

В пункті 6.1 договору від 13.02.2023 визначено, що гонорар адвоката та витрати на правову допомогу визначаються сторонами, шляхом підписання акту приймання - передачі виконаних робіт.

Пунктом 8.1 договору від 13.02.2023 передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріпленими печатками сторін.

Згідно з пунктами 1.1 1.4 додатку №1 до договору від 13.02.2023 цей додаток визначає порядок оплати правової (професійної правничої) допомоги (гонорару) адвоката за надання правової (професійної правничої) допомоги у врегулюванні спору в судовому порядку та правовий супровід судового спору по справі №904/464/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український національний продукт" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» про стягнення суми боргу в розмірі 376337грн.70коп., пені в розмірі 224168грн.16коп., 20% річних в розмірі 194112грн.52коп., інфляційних втрат в розмірі 172095грн.68коп., штраф в розмірі 533418 грн.36коп.

Гонорар адвоката є фіксованим і складає 22000грн.

Оплата гонорару та витрат адвоката здійснюється клієнтом готівковим розрахунком.

Правова (професійна правнича) допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі правової (професійної правничої) допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

В підписаному акті приймання-передачі виконаних робіт за договором від 13.02.2023 зазначено, що адвокат виконав роботи щодо здійснення представництва інтересів клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області, а клієнт прийняв наступні роботи:

- робота з наданими документами (ознайомлення, правовий аналіз матеріалів справи, збір доказів та розробка концепції захисту, формування правової позиції) 10год. 4000грн.;

- вивчення законодавчої та наукової нормативно-правової бази, судової практики, пов`язаної зі специфікою справи 8год. 4000грн.;

- складання, підготовка та подання відзиву та інших документів, оформлення та направлення учасникам провадження, подання до суду 4год. 4000грн.;

- участь у судових засіданнях 10000грн.

Відповідно до видаткових касових ордерів від 16.02.2023 на суму 10000грн., від 17.02.2023 на суму 10000грн. та від 20.02.2023 на суму 2000грн. ТОВ «Віста» сплачено адвокату 22000грн.

За загальним правилом, встановленим частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просив стягнути з відповідача суму в загальному розмірі 1440132грн.42коп. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог). Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 задоволені позовні вимоги в загальному розмірі 1244420грн.51коп. (з урахуванням зменшення судом розміру штрафу на 30% та відмови в задоволенні вимог про стягнення 20% річних в розмірі 21359грн.55коп., пені в розмірі 2326грн.41коп., інфляційної складової в розмірі 12000грн.15коп.).

Частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

На підставі цієї норми, вирішуючи питання щодо розподілу витрат відповідача на правничу допомогу, суд виходить із суми обґрунтованих позовних вимог в розмірі 1404446грн.01коп. (без урахування зменшення судом розміру штрафу на 30% та з урахуванням відмови в задоволенні вимог про стягнення 20% річних в розмірі 21359грн.55коп., пені в розмірі 2326грн.41коп., інфляційної складової в розмірі 12000грн.15коп.). Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

З огляду на вищенаведене, суд вирішує питання щодо розподілу витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 4400грн. (22000грн. х 0,2%).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України так і у частинах п`ятій-сьомій статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, Верховний Суд дійшов висновків, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме - пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 вказано, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Слід зазначити, що складання, підготовка та подання відзиву включає - роботу з наданими документами (ознайомлення, правовий аналіз матеріалів справи, збір доказів та розробку концепції захисту, формування правової позиції), вивчення законодавчої та наукової нормативно-правової бази, судової практики, пов`язаної зі специфікою справи.

Також суд враховує, що у відзиві відповідач просив закрити провадження у справі в частині стягнення суми боргу 316337грн.70коп. за відсутності правових підстав для цього.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку не присуджувати відповідачу всі його заявлені до стягнення витрати на професійну правову допомогу. Підлягають до стягнення з позивача витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 2000грн. Решта витрат на професійну правничу допомогу залишається на відповідачеві.

Керуючись статтями 3, 4, 13, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Український національний продукт" від 15.05.2023 про ухвалення додаткового рішення суду щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/464/23 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» (ідентифікаційний код: 32007578; місцезнаходження: 49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 11, кв. 45) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український національний продукт" (ідентифікаційний код: 39993371; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Магдалинівська, буд. 1А) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український національний продукт" (ідентифікаційний код: 39993371; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Магдалинівська, буд. 1А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віста» (ідентифікаційний код: 32007578; місцезнаходження: 49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 11, кв. 45) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000грн.

Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення підписаний 05.06.2023

Суддя Р.Г. Новікова