СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Харків Справа № 905/526/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТДВ «Шахта «Білозерська» (вх. № 568Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 05.01.2023 у справі № 905/526/22, прийняте у приміщенні господарського суду Донецької області суддею Сковородіною О.М., дата складання повного тексту рішення - 05.01.2023,

за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5; ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; )

до товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (85013, Донецька обл., м. Добропілля, м. Білозерське, вул. Строїтельна, буд. 17; )

про стягнення 89 190,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про стягнення 89 190,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невірне зазначення маси ваги вантажу в вагоні, що підтверджується комерційним актом № 450003/895 від 29.12.2021.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.01.2023 у справі № 905/526/22 позовні вимоги акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про стягнення штрафу у розмірі 89 190,00 грн. - задоволено.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» суму штрафу в розмірі 89 190,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду ТДВ «Шахта «Білозерська» звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області по справі № 905/526/22 від 05.01.2023 та ухвалити нове рішення яким позов акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до товариства з додатковою відповідальністю «ШАХТА БІЛОЗЕРСЬКА» задовольнити частково та зменшити суму штрафу. Стягнути з позивача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також судом першої інстанції невірно застосовано норми процесуального права.

Так, апелянт погоджується з тим, що при зважуванні вагона № 62469127, на підставі акту 450003/895 від 29.12.2021, встановлено, що маса вантажу, вказана відправником в залізничній накладній № 52435203 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником» не відповідає масі вантажу встановленій при проведенні контрольного зважування вантажу, але вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 89190 грн, значно перевищує розмір вартості перевезення, провізної плати/доходу, які б він отримав, оскільки відповідачем не було завдано збитків позивачу. Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції було неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу, оскільки, на його думку, судом першої інстанції не враховано те, що відповідачем не було завдано збитків позивачу, відсутні належні докази, які б свідчили про заподіяння позивачеві збитків та порушення інших його інтересів (відсутній факт пошкодження у зв`язку із цим вагонів чи залізничного покриття), а також відсутня загроза руху залізничного транспорту, затримки доставки вантажу з вини відповідача. Крім того, апелянт зазначає, що відповідачем за накладною № 52435203 за перевезення вантажу було сплачено провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу, за повну вагу вказану в перевізному документі, що підтверджується даними графи 34 накладної. Таким чином, на думку апелянта, залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, оскільки відповідач здійснив оплату провізної плати та додаткових зборів за надлишкову масу вантажу. Будь-яких збитків внаслідок того, що відповідачем було зазначено невірна маса вантажу у залізничній накладній, позивач не зазнав, що також мало бути враховано при ухваленні судом рішення про стягнення з відповідача штрафу.

Одночасно апелянт звернувся із клопотанням про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що зазначений строк було пропущено через те, що на даний час рішення від 05.01.2023 по справі № 905/526/22 апелянтом не отримано і ТДВ «Шахта «Білозерська» дізналося про нього з єдиного реєстру судових рішень України. Крім того, як зазначає апелянт, у зв`язку з Указом Президента України № 642022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до цього часу, підприємство апелянта було вимушено здійснити евакуацію працівників з Донецької області в інші регіони та запровадити дистанційну роботу, що в свою чергу виключило доступ до кореспонденції та документації підприємства апелянта, можливості отримання та відправлення кореспонденції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 клопотання апелянта про поновлення строку на подання апеляційної скарги задоволено, строк на подання апеляційної скарги поновлено. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТДВ «Шахта «Білозерська» на рішення господарського суду Донецької області від 05.01.2023 у справі № 905/526/22. Розгляд апеляційної скарги ТДВ «Шахта «Білозерська» на рішення господарського суду Донецької області від 05.01.2023 у справі № 905/526/22 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Копії ухвали апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження були надіслані сторонам на їх адреси, зазначені в матеріалах справи та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та на електронні адреси сторін, зазначені ними в позові та в апеляційній скарзі.

Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В силу статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

23.05.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

23.12.2021 зі станції Добропілля Донецької залізниці, згідно залізничної накладної №52435203, ТДВ «Шахта «Білозерська» відправило вантаж - вугілля кам`яне, із визначенням станції призначення - Бурштин Львівської залізниці.

Відповідно до накладної №52435203 за відомістю вагонів маса вантажу у вагоні №62469127 складає 70000 кг (нетто).

Згідно з розділу 26 вищезазначеної накладної, маса вантажу визначена на вагонних вагах (150т) Заводський №147 СВ 150000 В/2 відправником.

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці під час контрольного зважування було виявлено, що маса вантажу у вагоні №62469127 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено комерційний акт №450003/895 від 29.12.2021.

Відповідно до комерційного акту №450003/895 від 29.12.2021 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, позивачем було проведено контрольне комісійне зважування вагону за залізничною накладною №52435203 на тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, та встановлено, що по документу нетто 70000кг, по вагам нетто 76000кг, що більше документа на 6000кг. Вагони технічно справні, течі вантажу немає.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до сплати штрафу, нарахованого позивачем у зв`язку з невірним зазначенням маси вантажу.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

З огляду на вищевикладене, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними та допустимими доказами - комерційним актом №450003/895 від 29.12.2021, яий є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається колегією суддів належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, на станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень та без перевірки маси та кількості вантажу, про що свідчить електронний цифровий підпис працівника станції відправлення у накладній.

Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

У відповідності з вимогами ст.ст. 118 та 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладних масу вантажу відповідачу нараховано штраф у розмірі п`ятикратної плати за всю відстань перевезення.

За даними комерційного акту №450003/895 від 29.12.2021 маса вантажу у вагоні складає 76000кг (нетто).

Таким чином, різниця становить 6000 кг (76000кг - 70000кг).

Провізна плата за перевезення вантажу, за накладною №49716590 у вагоні: №56267438 складає 17 838,00 грн.

На підставі викладеного, сума штрафу, яка підлягає стягненню складає 89 190,00 грн. (17 838,00 х 5), що відповідає приписам чинного законодавства та заявленим вимогам позивача.

Колегією суддів встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

У зв`язку з чим колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій колегія суддів зазначає, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає права, обов`язки і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку чітко визначена ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.

Підстав вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає. Тому штраф має стягуватися з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків. Крім того, можливості зменшення накладеного на порушника штрафу Статутом не передбачено.

Аналогічна за змістом позиція міститься у висновках Верховного Суду за результатом розгляду досліджуваного питання, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2019 по справі №914/2339/17.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТДВ «Шахта «Білозерська» на рішення господарського суду Донецької області від 05.01.2023 у справі № 905/526/22 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.01.2023 у справі № 905/526/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.А. Шутенко