30.05.2023Справа № 910/1901/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Карася Бориса Веніаміновича про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом фізичної особи-підприємця Карася Бориса Веніаміновича
до Приватного акціонерного товариства "Позняки-Жил-Буд"
про стягнення 10206518,93 грн.
за участі представників:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: Грищук В.В.
Фізична особа-підприємець Карась Борис Веніамінович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Позняки-Жил-Буд" про стягнення за договором суборенди від 08.07.2021 № 1170 основного боргу в розмірі 8791274,28 грн., пені в розмірі 1312232,32 грн., трьох процентів річних у розмірі 103012,33 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 позовні вимоги фізичної особи-підприємця Карася Бориса Веніаміновича задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Позняки-Жил-Буд" на користь фізичної особи-підприємця Карася Бориса Веніаміновича 8791274,28 грн. основного боргу, 1312232,32 грн. пені, 103012,33 грн. трьох процентів річних, а також 153097,78 грн. витрат зі сплати судового збору.

18.04.2023 від відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

28.04.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від фізичної особи-підприємця Карася Бориса Веніаміновича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2023 прийнято до розгляду заяву фізичної особи-підприємця Карася Бориса Веніаміновича про ухвалення додаткового рішення у справі, призначено судове засідання на 30.05.2023 року.

30.05.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника позивача, заяву про ухвалення додаткового рішення позивач просив задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання 30.05.2023 представник позивача не з`явився.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої позивачем заяву.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частиною 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

За частиною 1 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що 10.01.2023 між позивачем (клієнт) та адвокатом Шевченком І.В. (виконавець) укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого виконавець зобов`язується здійснювати представництво інтересів клієнта під час супроводу судового процесу в суді першої інстанції за позовом клієнта до Приватного акціонерного товариства "Позняки-Жил-Буд" про стягнення заборгованості за договором суборенди № 1170 від 08.07.2021 року.

Відповідно до п. 4.1. договору винагорода виконавця за надання правової допомоги (гонорар) в обсязі, що визначений п. 1.1.1. договору становить 640000 грн. Інші умови оплати можуть визначатися в додатковій угоді/додаткових угодах, що є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що гонорар підлягає сплаті протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі наданих послуг на підставі виставленого рахунку.

20.04.2023 сторонами договору підписано акт приймання-передачі наданих послуг на суму 640000 грн., відповідно до якого виконавець надав, а клієнт прийняв такі юридичні послуги в справі № 910/1901/23: надання професійної правничої (допомоги) з комплексного правового супроводу судового процесу в суді першої інстанції за позовом клієнта до Приватного акціонерного товариства "Позняки-Жил-Буд" про стягнення заборгованості за договором суборенди № 1170 від 08.07.2021 року.

Також до матеріалів справи долучено детальний опис послуг, наданих адвокатом у рамках договору, в якому значиться надання на суму 640000 грн. професійної правничої (допомоги) з комплексного правового супроводу судового процесу в суді першої інстанції за позовом клієнта до Приватного акціонерного товариства "Позняки-Жил-Буд" про стягнення заборгованості за договором суборенди № 1170 від 08.07.2021 року.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У запереченнях на заяву про розподіл судових витрат відповідач зазначив, що незважаючи на ціну позову, справа не є складно, обсяг матеріалів справи та судових засідань є мінімальним, жодних додаткових процесуальних документів адвокат позивача не готував. Відтак, відповідач просив суд зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.

Судом також прийнято до уваги, що дана справа не є складною та об`ємною, не потребувала значного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази, обсяг розрахунків ціни позову не є складним та періоди нарахування також не є . Одночасно судом ураховано кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів, кількість засідань та тривалість розгляду справи судом.

Отже, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, а також заперечення відповідача, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 0,5 % ціни позову, що становить 51032,60 грн.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 у справі № 910/1901/23 позов задоволено повністю, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають покладенню на відповідача в розмірі 51032,60 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 221, 240, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву фізичної особи-підприємця Карася Бориса Веніаміновича про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Позняки-Жил-Буд" (02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд. 3; ідентифікаційний код 24089818) на користь фізичної особи-підприємця Карася Бориса Веніаміновича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 51032 (п`ятдесят одну тисячу тридцять дві) грн. 60 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В іншій частині заяви відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне судове рішення складено: 08.06.2023 року.

Суддя К.В. Полякова