УХВАЛА

07 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/11303/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Кондратова І.Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.02.2023

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2023

у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення 75 646 741,40 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків або набутого без достатньої правової підстави (безпідставне збагачення за рахунок недоплати міноритарному акціонеру) у загальній сумі 75 646 741,40 грн.

2. Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.11.2022 позовну заяву ОСОБА_1 передав за виключною підсудністю до Господарського суду Донецької області.

3. Господарський суд Донецької області ухвалою від 16.01.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху, надав позивачу строк 10 днів з дня вручення вказаної ухвали для усунення недоліків, а саме - надання до суду належних доказів доплати судового збору в розмірі 857 851,29 грн.

4. Господарський суд Донецької області ухвалою від 06.02.2023 відмовив ОСОБА_1 у клопотанні про розстрочення сплати судового збору, позовну заяву повернув ОСОБА_1 та роз`яснив йому, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення недоліків.

5. Ухвала Господарського суду Донецької області від 06.02.2023 мотивована, зокрема, таким:

- позивач не довів, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подачу позову, у зв`язку з цим суд відмовив у клопотанні про зменшення судового збору та надав строк для усунення недоліків позовної заяви;

- ОСОБА_1 не сплатив судовий збір у сумі 857 851,29 грн та подав клопотання про розстрочення судового збору протягом певного періоду, яке обґрунтовував фінансовими проблемами, пов`язаними з війною в Україні та неможливістю одразу сплатити судовий збір у розмірі 857 851,29 грн; доказів на підтвердження викладених обставин не надав;

- ОСОБА_1 стверджує, що він сплатив судовий збір у сумі 20 119,48 грн у справі №905/1060/21, в якій позовна заява не була прийнята до розгляду, у зв`язку з цим просив цей судовий збір зарахувати як сплачений у справі №910/11303/22; відповідно до програми Діловодство спеціалізованого суду та Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 , звертаючись до суду у справі №905/1060/21, також не сплатив судовий збір, а доказів на підтвердження підстав для зменшення його розміру або відстрочення сплати не надав;

- позивач не надав будь-яких документів на підтвердження майнового стану, які б переконливо свідчили про неможливість або суттєву ускладненість сплати судового збору у встановленому законом розмірі, тому відсутні підстави для задоволення клопотання про розстрочення судового збору;

- ОСОБА_1 не у повному обсязі усунув недоліки у встановлений судом строк, а саме, не надав суду докази сплати судового збору у розмірі 857 851,29 грн, тому на підставі ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) позовна заява підлягає поверненню.

6. Східний апеляційний господарський суд постановою від 26.04.2023 залишив без змін ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.02.2023.

7. Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована, зокрема, таким:

- Господарський суд Донецької області в ухвалі від 16.01.2023 вказав, що позивач не довів, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подання позову; відмовив у клопотанні про зменшення судового збору та надав строк для усунення недоліків позовної заяви; ОСОБА_1 просив зменшити сплату судового збору до 5% від загальної суми доходів позивача за 2021 рік, проте відсутні документи на підтвердження майнового стану, які б переконливо свідчили про неможливість або суттєву ускладненість сплати судового збору у встановленому законом розмірі; позивач не обґрунтував, чим саме обумовлена необхідність зменшення розміру судового збору саме до 5% від його річного доходу за 2021 рік;

- ОСОБА_1 31.01.2023 подав заяву про усунення недоліків, до якої, зокрема, надав клопотання про розстрочення сплати судового збору, однак позивач не сплатив судовий збір у вказаному судом розмірі та не зазначив, яким саме чином необхідно розстрочити сплату судового збору;

- позивач посилається на фінансові проблеми, пов`язані з війною в Україні та неможливістю одразу сплатити судовий збір у розмірі 857 851,29 грн, проте доказів в обґрунтування викладених обставин не надав;

- щодо клопотання про зарахування раніше сплаченого судового збору (20 119,48 грн при подачі позову у справі №905/1060/21): судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України; платіжне доручення від 20.05.2021 № про сплату судового збору у розмірі 20 119,48 грн за подання позову у справі №905/1060/21, не може бути прийняте як підтвердження сплати судового збору у справі №910/11303/22, оскільки існує механізм повернення судового збору, визначений Законом "Про судовий збір", що виключає можливість зарахування попередньо сплаченого судового збору в інших справах;

- платіжне доручення від 20.05.2021 № у розмірі 20 119,48 грн не є належним доказом, що підтверджує сплату судового збору у справі №910/11303/22;

- необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду; таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів і узгоджується зі ст.129 Конституції України;

- позивач не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Господарського суду Донецької області 16.01.2023 щодо сплати судового збору; правомірним є застосування наслідків у вигляді повернення позовної заяви.

8. 12.05.2023 ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.02.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2023, в якій просить їх скасувати та направити справу до Господарського суду Донецької області для продовження розгляду.

9. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаргу подано з дотриманням вимог статей 287, 290 ГПК.

10. На виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 ГПК, скаржник у касаційній скарзі зазначає, що оскаржувані рішення прийняті з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права; суди попередніх інстанцій не вирішили питання, які є типовими для цієї категорії справ:

- чи має обов`язок держава, яка припустилася помилок, приймаючи неякісний закон, нейтралізувати негативні наслідки неправомірних дій своїх державних органів та відновити порушені права власника, створюючи йому належні умови на етапі судового захисту;

- чи має право судовий орган, який визначився з наявністю фактів зловживання відповідачем цивільними правами, спонукати позивача розпродувати своє майно з метою отримання доступу до правосуддя, чи не є це завуальованим захистом прав порушника (мажоритарного акціонера) через перешкоджання постраждалому власнику (міноритарному акціонеру) в доступі до правосуддя.

11. ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, зокрема, таке:

- у клопотанні про зменшення судового збору ОСОБА_1 просив врахувати, що він є фізичною особою, його річний дохід за 2021 рік відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів за 2021 рік (надав разом із клопотанням) склав 209 974,01 грн, тому у нього немає можливості сплатити судовий збір у розмірі 1,5% від ціни позову, з урахуванням максимально визначеного законом розміру (857 851,29 грн); посилався на п.7.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №908/137/18 щодо визнання міноритарного акціонера слабкою стороною, та необхідності забезпечення захисту порушених прав та інтересів міноритарного акціонера в умовах відсутності достатності гарантій його захисту на законодавчому рівні та необхідністю несення останнім значних витрат на проведення оцінки майна товариства, сплату судового збору, витрат на професійну правничу допомогу тощо;

- розмір судового збору, який підлягає сплаті (857 851,29 грн), не є адекватним, враховуючи річні доходи позивача як фізичної особи та воєнний стан; тому ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про розстрочення сплати судового збору до винесення рішення суду, до якого додав клопотання про зарахування раніше сплаченого судового збору у справі №905/1060/21 в розмірі 20 119,48 грн та квитанцію про доплату судового збору в розмірі 4 381,82 грн;

- суд апеляційної інстанції не відповів на порушені в апеляційній скарзі питання, лише проаналізувавши ст.8 Закону "Про судовий збір";

- за 5 років судової боротьби міноритарних акціонерів за відновлення своїх порушених прав власності у проведених процедурах сквіз-аутів, питання доступу до правосуддя через неможливість сплати судового збору у повному обсязі стало системним; постанови Верховного Суду від 24.05.2022 у справі №905/1060/21, від 24.05.2022 у справі №905/1059/21 є непослідовними відносно міноритарних акціонерів, враховуючи, що Велика Палата Верховного Суду у справі №908/137/18 визнала міноритарного акціонера слабкою стороною та констатувала про необхідність забезпечення захисту його порушених прав та інтересів;

- дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами законодавчого акту, який відповідає критерію "якості закону"; Закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня корпоративного управління в акціонерних товариствах" від 23.03.2017 №1983-VIII таким критеріям не відповідає, що порушує права постраждалих осіб у таких спорах;

- суди попередніх інстанцій не врахували встановлені факти щодо неякісності спеціального закону, яким не передбачені гарантії захисту порушених прав власності міноритарних акціонерів, що покладає на судові органи (як складові державної влади) обов`язок виправити помилки державного законодавчого органу; такі помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (міноритарних акціонерів), оскільки це не забезпечить розумний баланс між приватними й публічними інтересами; посилається на постанови Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №2340/4521/18 (за принципом "належного урядування" ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу; такі помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються) та Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №812/292/18 (норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи);

- примусове вилучення акцій у міноритарних акціонерів є порушенням ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України; ціни, за якими були примусово вилучені акції, в десятки разів менше навіть за балансову вартість акцій емітентів, на яких були проведені вказані процедури;

- вказаний спір вирішується з порушенням принципу рівності сторін, на користь однієї людини - кінцевого бенефіціарного власника ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", що свідчить про дискримінаційний підхід до позивача як пересічного громадянина;

- у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004у та ст.1 Протоколу №12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено про недискримінаційний підхід, зокрема, за майновим станом (посилається на постанову Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/1873/17 щодо принципів здійснення правосуддя);

- оскільки щодо гарантій прав міноритарних акціонерів у процедурах сквіз-аутів спеціальний закон недосконало прописаний, то держава має створити умови для відновлення порушених прав міноритарних акціонерів на судовому рівні, особливо в умовах, коли судові органи вже визнали наявність фактів зловживання відповідачем цивільними правами; посилається на ухвалу Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №908/3468/13 (щодо врахування доходів, а не статків скаржника та встановлення помірного судового збору), постанови від 21.04.2020 у справі №922/2187/16 та від 22.04.2020 у справі №120/1089/19-а (щодо зменшення розміру судового збору до рівня 5% від річного доходу за минулий рік).

12. Згідно з ч.5 ст.301 ГПК перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

13. Відповідно до ч.13 ст.8 ГПК розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Керуючись статтями 8, 234, 235, 287, 288, 290, 294, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №910/11303/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

2. Призначити до розгляду справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.02.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

3. Надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 21.06.2023.

4. Витребувати з Господарського суду Донецької області та / або Східного апеляційного господарського суду матеріали справи №910/11303/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

І. Кондратова