ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

01.06.2023 м. Дніпро Справа № 904/1154/23

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Парусніков Ю.Б. (доповідач), розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Вагана Дмитра Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 у справі № 904/2388/22 (суддя Ліпинський О.В.)

за позовом Комунального підприємства "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Вагана Дмитра Володимировича, м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 21686,36 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Вагана Дмитра Володимировича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 21686,36 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про організацію та експлуатацію майданчика для паркування № 260 від 22.07.2021.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 у даній справі позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Вагана Дмитра Володимировича на користь Комунального підприємства "Траспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради 13238,29 грн основного боргу, 2399,35 грн пені, 1323,83 грн штрафу за пунктом 7.2. Договору, 1070,25 грн інфляційних втрат, 201,22 грн процентів річних, 2256,59 грн витрат зі сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду Ваган Д.В. оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду і просить: поновити йому строк апеляційного оскарження рішення місцевого господарського суду; задовольнити апеляційну скаргу; скасувати рішення від 18.04.2023 по даній справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги з доданими до неї документами, суддя-доповідач дійшов висновку про необхідність залишення її без руху з огляду на наступне.

1. Порядок подання апеляційної скарги її форма та зміст визначені статтями 257-259 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги, зокрема, додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру заявник має сплатити 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як зазначалося вище, в апеляційній скарзі, позивач просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних позовних вимог у повному обсязі (з урахуванням часткового задоволення позову, рішення оскаржується в частині суми 18232,94 грн).

Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Отже, за перегляд рішення в апеляційному порядку відповідач мав сплатити судовий збір у сумі = 2684,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) х 150% = 4026,00 грн.

В порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України апелянт не надав суду доказів на підтвердження сплати і зарахування до Державного бюджету судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у встановленому законом розмірі та порядку.

2. Згідно з ч. 2 ст. 258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

В апеляційній скарзі відповідач акцентує увагу суду апеляційної інстанції на тому, що копію оскаржуваного рішення він не отримував, а лише 17.05.2023 йому випадково стало відомо про прийняте 18.04.2023 рішення суду по справі, а тому апеляційна скарга буде уточнюватися/доповнюватися ним, так як станом на 22.05.2023 йому невідоме обґрунтування оскаржуваного рішення.

З урахуванням вищенаведеного відповідачем, суддя-доповідач зауважує на тому, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

3. Згідно з ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Відповідач зазначає про відсутність документального підтвердження належного його повідомлення про дату та час розгляду справи, що на його думку є поважною причиною для поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення по даній справі.

Суддя-доповідач не вбачає підстав для визнання поважними зазначених відповідачем причин для поновлення встановленого законодавством строку для оскарження рішення суду, оскільки матеріали справи спростовують доводи апелянта про його необізнаність з призначенням справи до розгляду в порядку спрощеного судового провадження, без повідомлення/виклику учасників справи.

Всі процесуальні документи по справі, у тому числі й оскаржуване рішення по справі, направлялися судом на електронні адреси сторін та отримані ними, про що свідчать наявні в матеріалах справи Довідки про даставку електронних листів, зокрема на адресу Вагана Д.В. (а. с. 31, 47, 76).

В підтвердження обізнаності відповідача з призначенням справи до розгляду саме за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін, свідчить наявна в матеріалах справи: заява - заперечення відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 32-33); клопотання представника відповідача про надання матеріалів справи для ознайомлення та зняття фотокопій, для реалізації Конституційного права на судовий захист; відзив на позовну заяву (а. с. 32-33, 43, 48-49).

Суддя-доповідач також враховує, що оскаржуване рішення було опубліковане в Єдиному державному реєстрі судових рішення для загального, цілодобового доступу 20.04.2023, а тому будучи обізнаним з наявністю судового провадження у даній справі, відповідач мав об`єктивну можливість ознайомитися з рішенням суду та його обґрунтуванням, подати апеляційну скаргу у визначені законодавством строки.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України» зазначено: «…право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

Апеляційний суд зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, суд має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом відповідно до вимог процесуального закону.

Тобто, звернувшись до суду з апеляційною скаргою 22.05.2023, скаржник пропустив строк на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду від 18.04.2023 без зазначення поважності підстав пропуску строку.

З урахуванням вищезазначеного, суддя-доповідач визнає не поважними вказані відповідачем в апеляційній скарзі обґрунтування причин пропуску строку на оскарження рішення, а відповідно, скаржнику необхідно вказати інші поважні причини для поновлення пропущеного строку на оскарження рішення, які є дійсно непереборними та залежали від об`єктивних причин, що зумовили пропуск відповідачем визначеного законодавством строку (20 днів) на оскарження рішення.

Частиною 2 ст. 260 ГПК України регламентовано, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суддя-доповідач також попереджає скаржника про неприпустимість зловживання просесуальними правами та наслідки за такі дії, відповідно до ст. 43 ГПК України

Керуючись ст. ст. 6, 174, 234-235, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Вагана Дмитра Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2023 у справі № 904/2388/22 - залишити без руху.

Надати Ваганові Дмитрові Володимировичу строк - протягом 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту ї підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Ю.Б. Парусніков