ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/1645/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання - І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: А.В. Климович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2022 (суддя М.В. Мавродієва, м.Миколаїв, повний текст складено 05.12.2022)

у справі № 915/1645/21

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості у розмірі 822667,81 грн за договором купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просив стягнути із ОСОБА_2 (надалі також - ОСОБА_2 ) 822667,81 грн заборгованості за укладеним 23.01.2020 між ними договором купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрленд», з яких: 750000,00 грн - основного боргу, 19417,81 грн - 3% річних, 53250,00 грн - інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2022 позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у заявленому позивачем розмірі та 12340,03 грн судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2022 у даній справі скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, про витребування доказів та про призначення судової комплексної почеркознавчої та технічної експертизи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2022 у справі № 915/1645/21 залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 18510,03 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2023, серед іншого, поновлено ОСОБА_2 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2022 у справі №915/1645/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2022 у справі №915/1645/21. Встановлено позивачу строк до 24.02.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу.

22.02.2023 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому, зокрема, позивач повідомив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн, зазначивши, що відповідні докази будуть надані протягом встановленого статтею 129 Господарського процесуального кодексу України строку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 призначено розгляд апеляційної скарги на 28.03.2023 об 11:00 год.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2022 у справі №915/1645/21 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на відповідача.

30.03.2023 представником ОСОБА_1 - адвокатом Скаловим С.Ю. в підсистемі «Електронний суд» сформовано заяву (вх.№791/23 від 30.03.2023), в якій останній просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначив, що 29.09.2021 між адвокатом Скаловим С.Ю. та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги №11. Додатковою угодою від 10.01.2023 до договору сторонами визначено перелік послуг та погоджено, що сума (розмір) витрат клієнта на професійну правничу допомогу у Південно-західному апеляційному господарському суді під час розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2022 у справі №915/1645/21 складає 20000,00 грн, виходячи із погодженого між клієнтом та адвокатом фіксованого гонорару за надання послуг правової допомоги у даній справі. Крім того, позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого загальна сума фіксованого розміру вартості послуг складає 20000,00 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх. №791/23 від 30.03.2023) призначено на 19.04.2023 о 12:30 год. Запропоновано ОСОБА_2 в строк до 14.04.2023 надати свої міркування або заперечення щодо заяви ОСОБА_1 (вх.№791/23 від 30.03.2023).

Окрім того, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду заяви, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, вказаною ухвалою суду від 03.04.2023 постановлено розглянути заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у зв`язку із розглядом справи №915/1645/21 (вх.№791/23 від 30.03.2023) у розумний строк.

Від відповідача надійшли заперечення (вх.№2092/22/Д8 від 17.04.2023) на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №915/1645/21, в якому він зазначив про: неспівмірність заявлених витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 20000,00 грн в суді апеляційної інстанції зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих послуг; із ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, відповідач просив врахувати, що стягнення 20000,00 грн витрат на правничу допомогу матиме надмірний фінансовий тягар для апелянта ОСОБА_2 , оскільки останній повинен сплатити більше ніж 822 тисячі гривень на користь позивача ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 не має таких доходів, адже працює на посаді директора ТОВ «Аграрленд», і протягом 2022 року отримав близько 77 тисяч гривень заробітної плати, а в 2023 році - 17,7 тисяч гривень, в підтвердження чого надав відповідні довідки від 14.04.2023 про отримані доходи за місцем роботи за 2022 рік та за січень - березень 2023 року. Відповідач просить зменшити до 3000,00 грн заявлену позивачем суму витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

17.04.2023 представником ОСОБА_1 - адвокатом Скаловим С.Ю. в підсистемі «Електронний суд» сформовано додаткові пояснення (2092/22/Д9 від 17.04.2023) на заперечення відповідача щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат, в яких просив заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 915/1645/21 задовольнити.

Позивач не погодився із твердженнями відповідача про неспівмірність витрат зі складністю справи та витраченого адвокатом часу, оскільки правова позиція відповідача, викладена в його апеляційній скарзі, була значною за обсягом та викладеними у ній аргументами, та, крім того, заявлено два клопотання. Відповідно, на вказані аргументи адвокат позивача підготував змістовні заперечення за кожним тезисом як на заявлені клопотання, так і на саму апеляційну скаргу. Також звернув увагу на процесуальну поведінку відповідача, направлену на затягування розгляду справи у зв`язку із поданням апеляційної скарги з недоліками. Також не погодився із твердженням відповідача щодо неспівмірності розміру витрат на послуги адвоката із ціною позову, адже у відсотковому значенні адвокатські витрати складають лише близько 2,5 % від суми позовних вимог. Щодо доводів про надмірний тягар щодо покладення такого розміру судових витрат позивач зауважив, що відповідач не тільки обіймає посаду директора ТОВ «Аграрленд», а є ще його засновником. Крім того, відповідачу також належить ТОВ «Компанія Аграрленд», а також він є фізичною особою - підприємцем. Також позивач звернув увагу на те, що відповідач хоча і висловив свої письмові заперечення проти судових витрат, проте не звернувся до суду у належний процесуальний спосіб (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України) шляхом подання відповідного клопотання.

Крім того, адвокат позивача просив розглянути заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у справі № 915/1645/21, без участі позивача та його представника.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Климовича А.В. (вх.№944/23 від 17.04.2023) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено та постановлено провести судове засідання 19.04.2023 о 12:30 год у справі №915/1645/21 у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon».

19.04.2023 від представника ОСОБА_2 - адвоката Климовича А.В. надійшли заперечення (вх.№2092/22/Д10 від 19.04.2023) на додаткові пояснення позивача до його заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №915/1645/21. Відповідач зазначив, що є незрозумілим, яким чином позивач порівнює обсяг витраченого часу і складність справи, так як не надав жодного детального опису наданих послуг з відповідним обсягом витраченого часу. При цьому відповідач зауважив, що позиція позивача ніяк не відрізнялася від позиції в суді першої інстанції. Намагання позивача прив`язати оцінку розміру витрат на правничу допомогу до ціни позову, на переконання відповідача, є помилковим, оскільки розмір гонорару залежить від складності справи, а не від ціни позову. Також відповідач заперечив проти оцінки позивачем дій відповідача як затягування справи, адже суд не встановив жодного факту затягування справи, зловживання чи невиконання обов`язків відповідачем, а подання апеляційної скарги без сплати судового збору є наслідком матеріального становища відповідача і стягнення з нього значної суми коштів. Твердження позивача про нібито наявність у відповідача інших доходів не підтверджене жодними доказами, в той же час, відповідач ОСОБА_2 підтверджує, що не приймав рішень про розподіл дивідендів за 2022 - 2023 роки. Крім того, відповідач зазначив, що позивач помилково вважає, що відповідач не звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки в прохальній частині заперечень висловив саме клопотання про зменшення розміру витрат.

19.04.2023 від ОСОБА_2 надійшло клопотання (вх.№2092/22/Д11 від 19.04.2023) про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням адвоката Климовича А.В. в лікарні. При цьому відповідач зазначив, що адвокат Климович А.В. потрапив в лікарню 19.04.2023, у зв`язку з чим він не мав часу найти іншого адвоката, та зауважив, що потребує правової допомоги.

Колегія суддів, дослідивши клопотання апелянта, визнала причини, зазначені в обґрунтування заявленого клопотання, поважними, у зв`язку з чим відповідне клопотання задовольнила. Ухвалою суду від 19.04.2023 розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (вх. №791/23 від 30.03.2023) відкладено на 29.05.2023 о 12:00 год.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із апеляційним переглядом справи, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно із статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини четвертої статті 282 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У частині третій статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першою, другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Колегією суддів встановлено, що позивачем заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікував понести у зв`язку із апеляційним переглядом справи, у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів на виконання частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що:

адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини першої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Для підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Миколаївської області області від 23.11.2022 у справі № 915/1645/21, Мартинюком В.П. надано наступні документи:

1)договір про надання правової допомоги №11 від 29.09.2021, укладений між адвокатом Скаловим Сергієм Юрійовичем (адвокатом) та Мартинюком Владиславом Павловичем (замовником), відповідно до умов якого:

-адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами (пункт 1.1.);

-у пункті 1.2. договору сторонами узгоджено перелік доручень, які будуть надаватися адвокатом клієнту;

-за правову допомогу, передбачену пунктом 1.2. договору, замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, що визначається додатковою угодою до цього договору (пункт 3.1.);

-про виконання доручення за даним договором адвокат надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг (пункт 4.1.);

-цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 2.1.);

2)додаткову угоду від 10.01.2023 до договору про надання правової допомоги №11 від 29.09.2021, в якій сторони погодили, що:

-сума (розмір) витрат клієнта на професійну правничу допомогу в Південно-західному апеляційному господарському суді під час розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2022 у справі №915/1645/21 про стягнення заборгованості у розмірі 822667,81 грн складає 20000,00 грн, виходячи із погодженого між клієнтом та адвокатом фіксованого розміру гонорару за надання послуг правової допомоги у даній справі в суді апеляційної інстанції (пункт 1);

-в рамках супроводження справи та надання правової допомоги сторони домовились про наступний (невиключний) перелік послуг (робіт): ознайомлення з апеляційною скаргою та доданих до неї документів, первинна консультація клієнта; опрацювання нормативної бази, судової практики; підготовка та подання необхідних процесуальних документів (відзив, заперечення, пояснення, інші необхідні процесуальні документи у справі); участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції; інші послуги (роботи), які необхідні для супроводження справи клієнта (пункт 2);

-оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом протягом 30 днів з моменту ухвалення судом апеляційної інстанції додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на правову допомогу (пункт 3);

3)акт приймання-передачі наданих послуг від 28.03.2023, що є додатком до додаткової угоди від 10.01.2023 до договору про надання правової допомоги №11 від 29.09.2021, відповідно до якого адвокатом надано клієнту послуги з правової допомоги в Південно-західному апеляційному господарському суді під час розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2022 у справі №915/1645/21 про стягнення заборгованості у розмірі 822667,81 грн, зокрема:

-вивчення матеріалів апеляційної скарги;

-аналіз заявлених апелянтом клопотань про витребування доказів та призначення судової комплексної почеркознавчої та технічної експертизи;

-аналіз поточної судової практики з питань, що стосуються предмету позову;

-попередня консультація клієнта щодо наявності правових підстав для задоволення або відмови у задоволенні апеляційної скарги та заявлених клопотань;

-підготовка та направлення відзиву на апеляційну скаргу;

-представництво інтересів в суді апеляційної інстанції.

Згідно із актом приймання-передачі наданих послуг від 28.03.2023 загальна сума фіксованого розміру вартості послуг складає 20000,00 грн.

Також в матеріалах справи міститься ордер від 23.01.2023 (серія ВЕ №1049523), який посвідчує повноваження адвоката Скалова С.Ю. на надання правової допомоги Мартинюку В.П. на підставі договору про надання правової допомоги №11 від 29.09.2021 у Південно-західному апеляційному господарському суді.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Дана позиція є усталеною і підтверджується, зокрема, постановами Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №910/906/18, від 28.06.2022 у справі №910/5543/21, від 15.06.022 у справі №911/2652/17(911/3581/20), від 07.06.2022 у справі №906/323/21, від 14.06.2022 у справі №922/2321/20(922/2139/21), від 31.05.2022 у справі №927/727/21, від 31.05.2022 у справі №927/728/21, від 23.12.2021 у справі №923/560/17, від 18.05.2022 у справі №922/2339/21, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19,від 11.05.2022 у справі №902/974/21, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 01.09.2021 у справі №178/1522/18.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що наявні у цій справі договір про надання правової допомоги та додаткова угода до нього, акт приймання-передачі наданих послуг у Південно-західному апеляційному господарському суді є достатніми доказами на підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, які понесені позивачем за результатами розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції.

За змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому позивач помилково вважає, що відповідач не звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки в прохальній частині заперечень висловив саме клопотання про зменшення розміру витрат, про що було слушно зауважено відповідачем.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу, Південно-західний апеляційний господарський суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, відповідно до якої:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару;

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази витрат на правову допомогу, колегія суддів встановила, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначено у фіксованому розмірі.

Гонорар, який визначено у вигляді фіксованої суми не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 169 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи конкретний зміст виконаних адвокатом позивача робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи обґрунтованість заявленої суми судових витрат із складністю справи, зазначає, що справа не є складною, не містить складних юридичних конструкцій, а також не містить великого обсягу доказів. Позивач обґрунтував свій позов укладеним між сторонами договором та відсутністю доказів сплати вартості відступленої позивачем та прийнятої відповідачем частки у статутному капіталі.

Південно-західний апеляційний господарський суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції і матеріалів справи, правова позиція позивача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору двома судовими інстанціями, а адвокат Скалов С.Ю. надавав правову допомогу позивачу ОСОБА_1 у цих інстанціях, тому, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі, такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, у розмірі 10000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 244, 281 - 284

Господарського процесуального кодексу України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 (вх.№791/23 від 30.03.2023) про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку із апеляційним переглядом справи №915/1645/21, задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 /десять тисяч/ грн 00 коп судових витрат, понесених у зв`язку із апеляційним переглядом справи № 915/1645/21.

3.У задоволені решти заяви ОСОБА_1 (вх.№791/23 від 30.03.2023) про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку із апеляційним переглядом справи №915/1645/21, відмовити.

4.Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.06.2023.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран