ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 34/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Берднік І. С.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023

за заявою Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2012

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "УСМАРЬ",

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "ПММ Сервіс-1"

про стягнення 64 808 287, 30 грн,

та за зустрічним позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "УСМАРЬ",

2. Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

про визнання недійсним договору застави майнових прав,

ВСТАНОВИВ:

1. Фабула справи

1.1. У грудні 2011 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - ПАТ АБ "Укргазбанк") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" (далі - ДП "Укрзалізничпостач") про стягнення 64 808 287,30 грн заборгованості за договором поставки від 14.10.2010 № ЦХП-14-02210-01, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПММ Сервіс-1" і ДП "Укрзалізничпостач".

1.2. ДП "Укрзалізничпостач" подало до суду зустрічну позовну заяву, в якій просило визнати недійсним договір застави від 24.05.2011 № 34/11-VIP/16-K, укладений між відповідачами за зустрічним позовом.

1.3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2012 у справі № 34/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2015, позов ПАТ АБ "Укргазбанк" до ДП "Укрзалізничпостач" задоволено частково, стягнуто з ДП "Укрзалізничпостач" на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 49 058 287,30 грн боргу.

Відмовлено у стягненні 15 750 000,00 грн.

Судами попередніх інстанцій також відмовлено в задоволенні зустрічного позову ДП "Укрзалізничпостач" до ПАТ АБ "Укргазбанк", ТОВ "УСМАРЬ" про визнання недійсним договору застави майнових прав від 24.05.2011 № 34/11-VIP/16-K на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

2. Підстави перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та короткий зміст судових рішень

2.1. 22.02.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява від ДП "Укрзалізничпостач" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2012 у цій справі за нововиявленими обставинами.

Вказана заява обґрунтована наявністю істотних для справи обставин, які не були встановлені судом та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, а також які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 23.05.2012 та відмови у задоволенні первісних позовних вимог ПАТ АБ "Укргазбанк" до ДП "Укрзалізничпостач" про стягнення заборгованості за договором поставки від 14.10.2010 № ЦХП-14-02210-01 та для задоволення зустрічного позову ДП "Укрзалізничпостач" до ПАТ АБ "Укргазбанк", ТОВ "УСМАРЬ" про визнання недійсним договору застави майнових прав від 24.05.2011 № 34/11-VIP/16-K.

2.2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 заяву ДП "Укрзалізничпостач" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2012 у справі № 34/16 за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

Повертаючи заяву без розгляду ДП "Укрзалізничпостач", суд першої інстанції зазначив, що лише учасники справи мають право подавати заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а оскільки заяву про перегляд рішення суду першої інстанції від 23.05.2012 за нововиявленими обставинами подано ДП "Укрзалізничпостач" 16.02.2018, тоді як з 21.10.2015 всі права та обов`язки останнього перейшли до АТ "Українська залізниця", серед іншого, і його права учасника цієї справи, то вказана заява подана особою, яка не є учасником цієї справи.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 у справі № 34/16 та матеріали справи № 34/16 в частині розгляду заяви ДП "Укрзалізничпостач" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2012 за нововиявленими обставинами передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний господарський суд виходив із суперечливості позиції суду першої інстанції щодо повернення відповідної заяви ДП "Укрзалізничпостач" без розгляду через те, що станом на дату відкриття провадження у справі за відповідною заявою (28.02.2018) суд першої інстанції не встановив підстав для залишення її без розгляду, а вже у 2022 році з посиланням на той факт, що 21.10.2015 заявник перестав бути учасником цієї справи, залишив вказану заяву без розгляду.

Апеляційний господарський суд, врахувавши ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.11.2020, залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 та постановою Верховного Суду від 02.04.2021, встановив, що АТ "Українська залізниця" саме з 17.11.2020 набуло статусу учасника справи № 34/16, в тому числі статусу відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, боржника за виконавчим провадженням та за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, якими було наділено ДП "Укрзалізничпостач".

3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

3.1. ПАТ АБ "Укргазбанк" подало касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023, в якій просить вказану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 залишити в силі.

У касаційній скарзі посилається на те, що постанова суду апеляційної інстанції від 29.03.2023 прийнята з неправильним застосуванням частини 6 статті 2 Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України, пункту 1 частини 1 статті 321 Господарського процесуального кодексу України, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України. Посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17 про те, що датою виникнення універсального правонаступництва АТ "Українська залізниця" щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, є дата його державної реєстрації, тобто 21.10.2015. Вважає, що з факту державної реєстрації юридичної особи, проведеної 21.10.2015, АТ "Українська залізниця" стало універсальним правонаступником, в тому числі і ДП "Укрзалізничпостач". Зазначає про ненадання апеляційним господарським судом оцінки постанові Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у справі № 910/11058/17, якою зобов`язано ДП "Укрзалізничпостач", АТ "Українська залізниця" внести зміни до заключного передавального акта від 01.12.2015 шляхом включення до нього існуючих перед ПАТ АБ "Укргазбанк" зобов`язань ДП "Укрзалізничпостач" згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2012 у справі № 34/16 на суму 49 058 287, 30 грн боргу, 42 738, 84 грн судового збору. Посилається на те, що суд першої інстанції, на відміну від апеляційного господарського суду, дійшов правильного висновку, що ДП "Укрзалізничпостач" був не вправі подавати відповідну заяву 16.02.2018, оскільки з 21.10.2015 всі права та обов`язки останнього перейшли до АТ "Українська залізниця", у тому числі і права учасника цієї справи.

3.2. У відзивах на касаційну скаргу АТ "Українська залізниця", ДП "Укрзалізничпостач" просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін, оскільки вона є законною і обґрунтованою, а ухвала суду першої інстанції - суперечливою з мотивів, наведених у цих відзивах.

3.3. 15.05.2023 до Верховного Суду від ПАТ АБ "Укргазбанк" надійшло клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у цій справі наявна виключна правова проблема - відсутність однозначного розуміння, чи має наслідком правонаступництво АТ "Українська залізниця" щодо підприємств залізничної галузі, які припинилися шляхом злиттям, втрату процесуальної правоздатності реорганізованими юридичними особами в судових справах, предметом розгляду яких є майно, права та обов`язки, які передані правонаступнику, чи до таких правовідносин необхідно застосовувати норму статті 91 Цивільного кодексу України.

3.4. Розглянувши вказане клопотання, Верховний Суд відмовляє у його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до частини 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Оскільки критеріїв виключності правової проблеми господарське процесуальне законодавство не містить, Велика Палата Верховного Суду напрацювала та послідовно застосовує критерії при вирішенні питання, чи містить справа, яка передається їй на розгляд, виключну правову проблему. У низці ухвал (наприклад, від 10.07.2019 у справі № 431/5643/16-ц, від 28.04.2020 у справі № 357/13182/18, від 23.06.2020 у справі № 910/8130/17, від 09.07.2020 у справі № 610/1065/18, від 15.09.2020 у справі № 910/32643/15, від 13.10.2020 у справі № 640/17296/19, від 23.10.2020 у справі № 906/677/19, від 14.04.2021 у справі № 757/50105/19, від 22.04.2021 у справі № 640/6432/19, від 28.04.2021 у справі № 916/1977/20, від 18.05.2021 у справі № 758/733/18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників.

Тобто правова проблема наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з врахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності; існують обставини, з яких вбачається, що відсутня стала судова практика у відповідних питаннях, порушені правові питання не визначені на нормативному рівні, відсутні процесуальні механізми вирішення такого питання тощо; як вирішення цієї проблеми вплине на забезпечення сталого розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

З точки зору якісного критерію про виключність правової проблеми можуть свідчити такі обставини: з касаційної скарги вбачається, що судами були допущені істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; судами була допущена явна й груба помилка у застосуванні норм процесуального права, в тому числі свавільне розпорядження повноваженнями, й перегляд справи Великою Палатою Верховного Суду потрібен з метою унеможливлення її повторення у подальшій судовій діяльності; норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами першої чи апеляційної інстанцій таким чином, що постає питання щодо дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами; наявні колізії в нормах матеріального права, що викликає необхідність у застосуванні аналогії закону чи права, або постає питання щодо дотримання принципу верховенства права.

При цьому справа буде мати принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і зустрічається у невизначеній кількості справ, у разі, якщо надана на нього відповідь викликає сумнів або якщо існують різні відмінні позиції і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією, а також необхідне тлумачення щодо застосування нових законів. Разом з тим не є виключною правовою проблемою правове питання, відповідь на яке є настільки ясною і чіткою, що вона може бути легко знайдена та обґрунтована.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, відповідно до положень частини 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, керуючись внутрішнім переконанням, у кожному конкретному випадку з урахуванням порушеного питання оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо існування проблеми у застосуванні відповідної норми права, а також оцінює, чи необхідна така передача для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права. При цьому наявність виключної правової проблеми надає касаційному суду право та відповідно не покладає на нього обов`язку передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Однак у відповідному клопотанні про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відсутні посилання на кількісні та якісні показники, які б свідчили про те, що передача цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17 викладала висновок про правонаступництво АТ "Українська залізниця" щодо підприємств залізничної галузі, а застосування чи незастосування нею статті 91 Цивільного кодексу України не свідчить про існування виключної правової проблеми, на що заявник посилається у відповідному клопотанні. ПАТ АБ "Укргазбанк" фактично просить передати цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду не через існування у цій справі виключної правової проблеми, а для уточнення висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд відмовляє у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" про передачу справи № 34/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

4. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

4.1. Згідно з ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.04.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ АБ "Укргазбанк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 у справі № 34/16 в порядку письмового провадження.

15.05.2023 на запит Верховного Суду від Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 34/16.

4.2. Переглянувши оскаржену у справі постанову апеляційного господарського суду, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і заперечення на неї, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

4.3. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права (пункт 1 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Верховенство права - це панування права в суспільстві.

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, окрім іншого, вимагає, щоб ухвалене судами остаточне рішення не могло бути скасоване.

4.4. Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання (частина 1 статті 129-1 Конституції України).

4.5. Частиною 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Господарський процесуальний кодекс України, а саме глава 3 розділу IV цього Кодексу, містить норми, які допускають можливість перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Тобто цим Кодексом закріплено інститут нововиявлених обставин.

Перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження, порядок чого врегульовано статтями 320, 321 Господарського процесуального кодексу України.

За частиною 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (частина 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України).

Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, визначений у частині 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Стаття 321 Господарського процесуального кодексу України регулює порядок і строки подання заяви про перегляд рішення, зокрема за нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 частини 1 статті 321 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини 2 статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Отже, з вказаної норми процесуального права вбачається, що саме учасники справи мають право на звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Перевіряючи наявність чи відсутність у ДП "Укрзалізничпостач" прав учасника цієї справи на момент звернення із заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2012 у цій справі за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції встановив, що згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", статуту АТ "Укрзалізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 "Питання акціонерного товариства "Укрзалізниця", АТ "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту з моменту її державної реєстрації, тобто з 21.10.2015.

АТ "Українська залізниця" за зобов`язаннями підприємств залізничної галузі, що увійшли до його складу шляхом злиття, стало їх універсальним правонаступником, за якого все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в такій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва попереднику, незалежно від їх виявлення на той момент.

Встановивши вище викладене, суд першої інстанції, на відміну від апеляційного господарського суду, дійшов правильного висновку, що з 21.10.2015 усі права та обов`язки, які належали ДП "Укрзалізничпостач", у тому числі і ті, які стосуються цієї справи (права учасника справи), перейшли до АТ "Українська залізниця".

Вказана обставина - щодо переходу з 21.10.2015 всіх прав та обов`язків ДП "Укрзалізничпостач" до АТ "Українська залізниця" також була встановлена судами під час розгляду заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні - з ДП "Укрзалізничпостач" на його правонаступника - АТ "Українська залізниця" у цій справі (пункт 3.4 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.04.2021 у справі № 34/16), а також узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17, який згідно із частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" правомірно був врахований судом першої інстанції під час вирішення питання щодо моменту переходу права та обов`язків ДП "Укрзалізничпостач" до АТ "Українська залізниця", в тому числі і прав учасника справи.

Оскільки заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції від 23.05.2012 подано ДП "Укрзалізничпостач" 16.02.2018, тоді як з 21.10.2015 всі права та обов`язки останнього перейшли до АТ "Українська залізниця", серед іншого і права учасника цієї справи, суд першої інстанції правомірно повернув її заявнику без розгляду як таку, що подано особою, яка не наділена відповідним правом (не є учасником справи).

Водночас суд апеляційної інстанції помилково ототожнив інститут виконавчого провадження та заміну у ньому боржника з моментом переходу прав і обов`язків від однієї особи до іншої у порядку правонаступництва, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про те, що АТ "Українська залізниця" набула статусу учасника справи № 34/16 з 17.11.2020, а не з 21.10.2015, та безпідставно скасував законну і обґрунтовану, прийняту відповідно до вимог статті 236 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу суду першої інстанції від 16.11.2022.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Пунктом 4 частини 1 статті 308 цього Кодексу встановлено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

5.3. За статтею 312 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

5.4. Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 відповідає положенням чинного законодавства, статті 236 Господарського процесуального кодексу України, а тому вона підлягає залишенню в силі, а оскаржувана у справі постанова Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 - скасуванню.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 4 частини 1 статті 308, статтями 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 у справі № 34/16 скасувати, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді Н. О. Багай

І. С. Берднік