ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" червня 2023 р. Справа № 924/344/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі с/з Загроцька А.Ю. розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Шостак Василя Володимировича, м. Хмельницький

до обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Новий Едем", м. Хмельницький

про стягнення боргу

за участю представників сторін:

від позивача - Савченко О.В.

від відповідача - Фурман В.В.

встановив:

Позивач в позові просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла внаслідок неналежного виконання договору від 05.07.18 та додаткової угоди від 20.02.20 у розмірі 912 120, 90 грн., з яких: 490 000 грн. основний борг, 219 358, 90 грн. 20% річних, 202 762 грн. інфляційні.

Обгрунтовуючи позов, позивач вказує, що він, поставивши відповідачу обумовлений договором товар, виконав свої обов`язки належним чином. Відповідач же, не провівши оплати товару у вказаний договором строк, допустив порушення своїх обов`язків через що виник борг. Нарахування інфляційних, річних здійснено з урахуванням норм ст. 625 ЦКУ.

Слід відмітити, що відповідачем у справі є ОК „ЖБК „Новий Едем, . Згідно матеріалів справи та передусім договору, який покладено в обґрунтування позову, контрагентом позивача є ОК „ЖБК „Перлина Мікрорайону. Як видно з витягу з ЄДРПОУ 05.03.20 змінилась назва з ОК „ЖБК „Перлина Мікрорайону на ОК „ЖБК „Новий Едем, при цьому, як вбачається з відтиску печатки ОК „ЖБК „Перлина Мікрорайону код ЄДРПОУ останнього є таким же як у відповідача. Тому, відповідачем у справі є ОК „ЖБК „Новий Едем.

Відповідач не подав відзив на позов у встановлені судом строки, не дивлячись на те, що ухвала суду про судовий розгляд справи направлена йому за юридичною адресою (реєстраційною). Відзив та інші клопотання, зокрема про: витребування додаткових доказів; призначення технічної експертизи; про застосування строків позовної давності; долучення розрахунку судових витрат; повернення справи на підготовче провадження надіслані до суду після призначення справи до судового розгляду по суті. Оскільки клопотання про повернення до стадій підготовчого провадження відхилено судом, інші клопотання та відзив, судом не приймаються до розгляду, крім клопотання про застосування строку позовної давності.

Дане клопотання мотивовано тим, що згідно укладеного між сторонами договору від 05.07.18 оплата обладнання проводиться на умовах розстрочення згідно графіку. Сума першого платежу дорівнює 200 000 грн., яку покупець перераховує протягом 5 календарних днів з моменту підписання сторонами договору. Решту коштів 390 000 грн., покупець виплачує позивачу після підписання сторонами проміжного акту прийому-передачі товару, протягом 30 днів з моменту підписання договору. Враховуючи, що акт прийому-передачі підписано 06.07.18, строк оплати настав 06.08.18.

27.02.19 позивач направив відповідачу повідомлення номер 15 про розірвання договору, де повідомляє, що позивач відмовляється від подальшої роботи по договору і вважає договір від 05.07.18 розірваним з моменту отримання відповідачем цього сповіщення.

За діючим законодавством в разі розірвання договору зобов`язання за останнім припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору. Тому, 03.03.19 договір від 05.07.18 розірвано.

Згідно чинного законодавства зміна умов договору неможлива після припинення його дії. Додаткова угода не може змінювати припинених відносин і не створює будь-яких правових наслідків, якщо укладена після припинення основного договору. Однак, позивач, долучив до справи додаткову угоду від 20.02.20 до договору від 05.07.18, за якою відповідачу встановлено новий строк оплати, продовжено термін позовної давності та вказано, що дія основного договору не припинена.

Однак, дана додаткова угода укладена з порушенням чинного законодавства, оскільки на момент її укладення основний договір був розірваний. При цьому, строк позовної давності за зобов`язанням основного договору сплив на момент подання позову.

В претензії, позивач не вказує про наявність додаткової угоди за якою строк оплати настав 31.12.20, що свідчить про те, що ще у червні 2022 р. додаткової угоди не існувало.

Заперечень про фактичну поставку ліфтового обладнання і його монтажу відповідач не висловив.

Матеріалами справи встановлено.

05.07.18 між ФОП Шостак В.В. (продавець) та ОК „Житлово-будівельний кооператив „Перлина Мікрорайону (покупець) укладено договір купівлі-продажу обладнання (з умовою виконання монтажу та налагоджувальних робіт) згідно якого продавець зобов`язується передати у власність нове ліфтове обладнання, яке не було у користуванні, згідно специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору, а також провести його монтаж і пусконалагоджувальні роботи, після підписання акту готовності будівельної частини та відповідно до узгоджених з покупцем проектами та графіком робіт, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений товар і виконані роботи.

За п. 3.1. договору ціна обладнання складає 590 000 грн., що еквівалентно 22 433 доларів США, станом на момент підписання договору. Пункт 3.2. договору передбачає, що ціна обладнання включає вартість обладнання в розмірі 515 000 грн. Вартість монтажу та пусконалагоджувальних робіт становить 75 000 грн.

Оплата обладнання проводиться покупцем на умовах розстрочення згідно з графіком визначеним у додатку до даного договору. Сума першого платежу оплати обладнання становить 200 000 грн., яку покупець перераховує продавцю протягом 5 календарних днів з моменту підписання сторонами даного договору. Решта коштів а саме 390 000 грн. покупець перераховує продавцю після підписання сторонами примірного акту прийому-передачі товару, протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами даного договору згідно з графіком, визначеним у додатку до даного договору (п. 3.5.).

За порушення строків оплати обладнання покупець зобов`язаний сплатити продавцеві пеню в розмірі 0, 5% від ціни обладнання за кожен день прострочення. Окрім того, покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також двадцять процентів річних від простроченої суми (п. 7.3.3).

Договір підписаний обома сторонами і скріплений їх печатками.

Договір містить підписані обома сторонами і скріплені їх печатками додатки: № 1 специфікація на обладнання, де вказано назву товару (ліфт пасажирський електричний) та монтажні роботи (монтаж, пусконалагоджувальні роботи, система диспетчеризації) вартістю 590 000 грн.; № 2 гарантійні умови; № 3 графік виконання робіт; № 4 графік оплати обладнання (200 000 грн. протягом 5 календарних днів з моменту підписання сторонами договору; 390 000 грн. після підписання сторонами проміжного акту прийому-передачі товару протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами даного договору.

09.07.18 сторони підписали (і скріплено печаткою відповідача) акт прийому-передачі майна за договором купівлі-продажу ліфта від 06.07.18, згідно якого представник замовника з однієї сторони, і виконавець з іншої склали частину 1 (передача майна виконавцю) цього акта про те, що відповідно до зазначеного вище договору виконавець (позивач) прийняв, а замовник (відповідач) передав майно відповідно до опису.

Необхідно зазначити, що в акті вказано, що він складений за договором від 06.07.18, в той час як підставою позову є неналежне виконання договору від 05.07.18. Проте, дане слід вважати опискою, що відмічено у п. 2 додаткової угоди від 20.02.20 у зв`язку з наявністю описки в акті: посилання в акті на дату договору вважати „від 05.07.18 замість помилкової дати „від 06.07.18.

Частина 2 акту відповідно до договору купівлі-продажу ліфта від 06.07.18 виконавець (позивач) передав, а замовник (відповідач) прийняв майно, передане ним раніше виконавцю, відповідно до частини 1 акта, а також те, що виконавець належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до вищевказаного договору. Майно передано повністю відповідно до умов згаданого договору, зауважень до кількості та якості майна немає.

Частина 2 акту також підписана сторонами (у графі „майно прийняв підписано відповідачем і скріплено його печаткою, у графі „майно передав підпис позивача).

В претензії номер 12 від 03.12.18, адресованій відповідачу, позивач просить на протязі трьох днів з моменту отримання претензії сплатити заборгованість за договором від 05.07.18 відносно купівлі ліфтового обладнання. Претензія містить напис „Отримано 12.12.18 та підпис. Направлення претензії підтверджується фіскальним чеком за 07.12.18., з зазначеним адресатом відповідач.

20.02.20 між сторонами укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу обладнання від 05.07.18 де сторони внесли зміни до основного договору, зокрема:

- обумовлено, що договір є достатньою підставою для проведення розрахунків за цим договором. Оплата вартості обладнання, у тому числі монтажу та налагоджувальних робіт, проводиться покупцем на користь продавця на умовах розстрочення згідно з наступного графіку: сума першого платежу оплати обладнання становить 100 000 грн., яку покупець перераховує продавцю до 20 вересня 2018 року включно.; решту коштів, а саме 490 000 грн. покупець сплачує продавцю до 31.12.20 включно.

За п. 1.2. додаткової угоди виключено додаток 4 до основного договору.

П. 2 визначає, що сторони засвідчують, що покупцем відповідно до умов договору виконано зобов`язання щодо оплати вартості обладнання у розмірі 100 000 грн. ДО моменту підписання цієї додаткової угоди, дія основного договору не припинена, вказаний основний договір на момент підписання додаткової угоди є чинним та підлягає до виконання.

Додаткова угода підписана обома сторонами, скріплена їх печатками.

До клопотання про застосування строку позовної давності відповідач подав: лист позивача номер 15 від 27.02.19, адресований відповідачу про розірвання договору, де сповіщається, що позивач відмовляється від подальшої роботи по договору і вважає договір купівлі-продажу обладнання від 05.07.18 розірваним з моменту отримання відповідачем цього сповіщення; претензію позивача номер 25 від 16.06.22, адресовану відповідачу з вимогою до 30.06. 22 сплатити заборгованість та штрафні санкції за договором від 05.07.18

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши додані докази, давши їм оцінку у сукупності, суд врахував таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір купівлі-продажу від 05.07.18, визначивши умови, права та обов`язки сторін, які є обов`язковими для них.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу обладнання (ліфт пасажирський) та виконав монтаж з пусконалагоджувальними роботами на суму 590 000 грн., що підтверджується частиною 2 акту прийому-передачі від 09.07.18. Так, прийняття товару і робіт відповідачем підтверджується підписом та печаткою останнього на акті в графі „майно прийняв.

Виконання робіт і прийняття товару підтверджується також додатковою угодою від 20.02.20 де вказано - сторони засвідчують, що продавцем в повному обсязі виконано зобов`язання щодо поставки, монтажу та проведення налагоджувальних робіт обладнання, яке є предметом основного договору й передання якого здійснено продавцем на користь покупця згідно акта прийому-передачі від 09.07.18.

Слід зазначити, що наявність на додатковій угоді підпису та печаток обох сторін свідчить про досягнення між сторонами домовленостей щодо змісту угоди. Тому, суд не може не приймати положень даної угоди при розгляді справи.

Відповідач заперечує наявність додаткової угоди, зазначає про її фіктивність.

Однак, суд вказує, що підписавши вказану угоду та фактично змінивши умови основного договору, сторони підтвердили чинність договору датованого 05.07.18. Так, п. 2 додаткової угоди сторони засвідчують, що до моменту підписання цієї додаткової угоди, дія основного договору не припинена, вказаний договір на момент підписання додаткової угоди є чинним та підлягає до виконання сторонами. Пункт 4 угоди сторони спільно встановлюють те, що умови додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з моменту укладення основного договору.

Отже, доводи відповідача про неврахування додаткової угоди при розгляді справи та її фіктивність не можуть бути прийняті судом до уваги. При цьому, не підлягає задоволенню і клопотання відповідача про застосування строків позовної давності з огляду на те, що за додатковою угодою такий строк встановлено на термін 5 років. Таким чином, враховуючи, що за додатковою угодою остаточний розрахунок за поставку мав бути здійснено до 31.12.20, строк позовної давності не пропущено.

Обов`язок оплати товару та робіт, відповідно до змінених додатковою угодою умов договору, виникає в відповідача: до 20 вересня 2018 року на суму 100 000 грн.; до 31.12.20 на решту суми 490 000 грн. Проте, як вбачається з матеріалів справи оплата проведена частково на суму 100 000 грн., що підтверджується п. 2 додаткової угоди сторони засвідчили про виконання покупцем зобов`язання про оплату вартості обладнання на 100 000 грн.

Докази оплати в повному обсязі, в зазначені у договорі строки у справі відсутні.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що строк оплати пропущено (докази оплати відсутні), у відповідача виникла заборгованість, розмір якої підтверджується документально та становить (590 000 грн. вартість всього товару і робіт мінус 100 000 грн. часткової оплати) 490 000 грн.

За таких обставин, позов, в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наявність прострочення відповідачем основного зобов`язання за договором (не оплата встановленого ліфтового обладнання) та вищевказані положення закону, вимоги про стягнення інфляційних і річних підлягають задоволенню. При цьому, розмір річних і інфляційних підтверджується розрахунком, зробленим: річні - з врахуванням 20% ставки, виходячи з положень ст. 625 ЦКУ, де визначено що інший розмір річних може бути встановлено договором та п. 7.3.3. договору, що визначає розмір річних 20%. Період нарахування, виходячи з вказаної позивачем кількості днів 817 становить з 01.01.21 по 28.03.23 (з дня прострочення, оскільки оплата мала відбутись до 31.12.20, по день подання позову, що є обґрунтованим); інфляційні за період з 01.01.21 по 28.02.23 (з дня прострочення) що також відповідає обставинам спірних відносин.

Тому, позов слід задовольнити.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Новий Едем" (29000, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Хмельницький, вул. Проспект Миру, буд 99/101, ) на користь фізичної особи-підприємця Шостак Василь Володимирович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 490 000 грн. (чотириста дев`яносто тисяч грн. 00 коп.) основний борг, 219 358, 90 грн. (двісті дев`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім грн. 90 коп.) 20% річних, 202 762 грн. (двісті дві тисячі сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) інфляційних, 13 681, 82 грн. (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят одна грн. 82 коп.) судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Суддя Ю.В. Гладюк

Повний текст рішення складено 08.06.23.

Віддрук / напр. 3 прим:

1 до справи

2 позивачу ()

3 відповідачу (