ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2023 р. Справа №926/529/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кострик К.І.

явка представників сторін:

від позивача Бузовська В.М. (Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань)

від відповідача не з`явилися

розглянув апеляційну скаргу міського комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго № А/1 від 21.04.2023

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.04.2023 суддя: Проскурняк О.Г., м. Чернівці, повний текст рішення складено 10.04.2023

за позовом комунального підприємства Чернівціводоканал, м. Чернівці

до відповідача міського комунального підприємства

Чернівцітеплокомуненерго, м. Чернівці

про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 1 430 566,75 грн.

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог

07.02.2023 в Господарський суд Чернівецької області звернулося комунальне підприємство Чернівціводоканал (надалі КП Чернівціводоканал) з позовом до міського комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго (надалі МКП Чернівцітеплокомуненерго) про стягнення 1 430 566,75 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що МКП Чернівцітеплокомуненерго належним чином не виконало умови укладеного між сторонами договору за № 427 від 13.01.2017 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. В період з січня 2017 року по грудень 2017 року відповідач свої зобов`язання виконав частково, у зв`язку з чим в останнього утворилася заборгованість в розмірі 1 430 566,75 грн.

Правовими підставами позову зазначає ст.ст. 11, 509, 525, 626-629, 901, 903 ЦК України, ч. 2 ст. 20, ст.ст. 173, 174, 193 ГК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 03.04.2023 позов задоволено. Стягнуто з МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на користь КП «Чернівціводоканал» 1 430 566,75 грн. заборгованості та 21 458,50 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідач належним чином не виконав умови договору за № 427 від 13.01.2017 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим в МКП «Чернівцітеплокомуненерго» утворилася заборгованість в розмірі 1 430 566,75 грн. за період з січня 2017 року по грудень 2017 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що:

-акт звірки від 24.02.2020 не може вважатися належним доказом та не перериває строк позовної давності;

-судом не взято до уваги акт звірки взаємних розрахунків від 04.02.2021, за змістом якого МКП «Чернівцітеплокомуненерго» визнало заборгованість в сумі 9 681 683,75 грн. за трьома договорами з водопостачання та водовідведення за № 427 від 22.01.2018, за № 427 від 09.01.2019 та за № 427 від 23.12.2019;

-МКП «Чернівцітеплокомуненерго» не визнає заборгованості в сумі 1 430 566,75 грн., яка виникла за договором № 427 від 13.01.2017 з підстав пропуску строку позовної давності.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з висновками місцевого господарського суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

В обгрунтування відзиву на апеляційну скаргу посилається на правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 в справі № 3-269гс16, та постановах Верховного Суду від 04.12.2019 в справі № 916/1727/17, від 03.12.2020 в справі № 904/1161/20, від 19.04.2018 в справі № 905/1198/17, від 03.12.2020 в справі № 904/1161/20 та від 15.09.2022 в справі № 908/2828/19 та вважає, що акт звіряння взаємних розрахунків за період 2017 року за договором № 427 від 13.01.2017 (підписаний головним бухгалтером МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та головним бухгалтером КП «Чернівціводоканал») свідчить про визнання відповідачем боргу в розмірі 1 430 566,75 грн. та про переривання перебігу позовної давності за вимогами, що виникли за таким боргом.

В судове засідання 31.05.2023 з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. При цьому, від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Представники позивача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, що з`явився, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

13.01.2017 КП «Чернівціводоканал» (водоканал) та МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (споживач) укладено договір № 427 на закупівлю послуги з оброблення та розподілення води трубопроводами (послуги з централізованого водопостачання та водовідведення), за змістом якого водоканал забезпечує централізоване водопостачання та водовідведення об`єктів споживча, а споживач здійснює забір води з водоканалу, скид стічних вод у каналізацію і сплачує вартість наданих послуг на умовах та в порядку, які визначені цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до пунктів 2.2.4., 2.5., 4.6. договору споживач зобов`язаний сплачувати вартість наданих водоканалом послуг за чинними тарифами, згідно з поданими рахунками. В разі зміни тарифів плата за послуги здійснюється відповідно до нових тарифів, без зміни інших умов договору. Споживач зобов`язується з 15 по 22 число кожного звітного місяця самостійно фіксувати показники засобів обліку та подати на адресу водоканалу м. Чернівці, вул. Головна, 128 затверджений підписом та печаткою уповноваженої особи письмовий звіт про об`єми використаної води за формою наведеною в Додатку № 4 до цього договору. При цьому споживач зобов`язаний отримати рахунки за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення та інші документи, необхідні для проведення оплати. Оплата за послуги водопостачання та водовідведення проводиться споживачем відповідно до діючих тарифів шляхом перерахування на рахунок водоканалу коштів не пізніше 5-ти днів з дня отримання рахунку на оплату, виданого гідно звіту про об`єм використаної води. При цьому, у першу чергу, погашається заборгованість споживача.

Згідно з п. 3.1.1. договору водоканал має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги згідно умов договору та чинного законодавства.

Пунктом 4.1 договору визначено, що кількість поданої води та прийнятих стоків, що використовуються споживачем, визначається за показниками приладів обліку встановлених відповідно до рекомендацій, визначених Технічними умовами та взятих на облік водоканалом.

Відповідно до п. 4.5 договору нарахування плати споживачу за надані послуги здійснюється водоканалом згідно Правил з часу фактичного користування послугами водопостачання та водовідведення.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2017 року. Дія договору може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п. 7.1. договору).

Доказів розірвання чи визнання недійсним вищевказаного договору сторонами не надано.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач щомісяця у період з січня 2017 року по грудень 2017 року подавав позивачу звіти про об`єми використаної води (а.с. 11-36), що визначалися за показниками приладів обліку встановлених відповідно до рекомендацій, визначених Технічними умовами та взятих на облік водоканалом (в розумінні п. 4.1 договору).

На підставі зазначених щомісячних письмових звітів за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з січня 2017 року по грудень 2017 року МКП «Чернівцітеплокомуненерго» було нараховано 2 087 557,41 грн.

Проте, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» умови договору № 427 від 13.01.2017 щодо оплати наданих послуг в повному обсязі не виконало, сплативши за вказаний період - 656 990,66 грн., у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 1 430 566,75 грн. (2 087 557,41 грн. - 656 990,66 грн.), яка є предметом заявленого позову та доказів сплати якої суду не подано.

Доводи та вимоги апеляційної скарги зводяться до того, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» не визнає заборгованості в сумі 1 430 566,75 грн., яка виникла за договором № 427 від 13.01.2017 з підстав пропуску строку позовної давності.

Оцінюючи наведене апеляційний господарський суд зазначає наступне.

12.04.2019 (тобто в межах строків позовної давності три роки від 13.01.2017) позивач КП «Чернівціводоканал» звернулося до відповідача про сплату заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка станом на 12.12.2018 склала 4 397 405,32 грн.

Судами встановлено, що до суми даної заборгованості входить в тому числі заборгованість за договором № 427 від 13.01.2017 в розмірі 1 430 566,75 грн. (яка є предметом стягнення в цій справі).

22.04.2019 МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (відповідач) скерувало позивачу лист за № 688, за змістом якого взяло на зобов`язання погасити всю заборгованість перед КП «Чернівціводоканал».

22.07.2019 МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (відповідач) скерувало позивачу лист за № 1171, за змістом якого повідомило, що визнає станом на 01 липня 2019 року заборгованість перед КП «Чернівціводоканал» за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 6147,4 тис. грн. (в тому числі заборгованість за період 2017 року) та пропонувало відстрочити сплату боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа вих. № 138/02-10 від 19.01.2023 та довідки від 23.02.2023 МКП «Чернівцітеплокомуненерго» повідомило, що станом на 01.01.2022 заборгованість перед позивачем КП «Чернівціводоканал» за договором № 427 від 13 січня 2017 року відсутня (не обліковується на балансі підприємства).

При цьому, відповідно до акту звірки від 24.02.2020 (складеного за договором № 427 від 13.01.2017) згідно даних МКП «Чернівцітеплокомуненерго» станом на 31.12.2019 відповідачем визнано заборгованість в розмірі 1 430 566,75 грн.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги в частині посилання апелянта на те, що акт звірки від 24.02.2020 не може вважатися належним доказом та не перериває строки позовної давності апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя статті 264 ЦК України).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17).

Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (див. частину першу статті 11 ЦК України). В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій (див. постанову Верховного Суду України від 27.04.2016 у справі № 3-269гс16).

Акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 08.05.2018 у справі № 910/16725/17, від 17.10.2018 у справі № 905/3063/17, від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 03.12.2020 у справі № 904/1161/20).

Із листа представника відповідача, що долучено до матеріалів справи (вх.№ 1470 від 03 квітня 2023 року) вбачається, що акти звірки між боржником та кредитором були підписані 24 лютого 2020 року головним бухгалтером боржника МКП «Чернівцітеплокомуненерго» Добрєцовою-Сербінською О.В.

З урахуванням змісту доводів апеляційної скарги та суті прийнятого судового рішення судом з`ясовується питання повноважності головного бухгалтера на підписання акт звірки в аспекті надання такому юридичному факту значення для переривання позовної давності.

Відповідно до частини четвертої статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно з дотриманням вимог цього Закону обирає форми його організації: введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером.

За частиною сьомою статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" головний бухгалтер або особа, на яку покладено введення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер), зокрема, організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях на інших відокремлених підрозділах підприємства.

Отже, бухгалтер, який підписав акт звірки, за посадою є уповноваженою на це особою, оскільки відповідно до частини сьомої статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" веде весь бухгалтерський облік на підприємстві та організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій. Тобто відповідно до вимог чинного законодавства бухгалтер, який підписав акт звірки, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку підприємства та його посадових обов`язків (подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 03.12.2020 у справі № 904/1161/20).

Ураховуючи наведене, акт звірки взаємних розрахунків підписаний бухгалтером (головним бухгалтером підприємства) як уповноваженою особою на його підписання відповідно статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є дією у розумінні статті 264 ЦК України, яка свідчить про визнання боргу, а отже і про переривання перебігу позовної давності за вимогами, що виникли за таким боргом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.09.2022 в справі № 908/2828/19, яка в силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України врахована апеляційним господарським судом.

Апеляційний господарський суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що місцевим господарським судом не взято до уваги акт звірки взаємних розрахунків від 04.02.2021, за змістом якого МКП «Чернівцітеплокомуненерго» визнало заборгованість в сумі 9 681 683,75 грн. (за трьома договорами з водопостачання та водовідведення за № 427 від 22.01.2018, за № 427 від 09.01.2019 та за № 427 від 23.12.2019), оскільки підставою заявлених позовних вимог є неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору за № 427 від 13.01.2017 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, а саме в період з січня 2017 року по грудень 2017 року.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог та зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованого висновку Господарського суду Чернівецької області.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу відповідають фактичним обставинам по справі, а тому апеляційний суд враховує їх як обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишено без змін, то судовий збір в розмірі 32 187,75 грн. (платіжна інструкція за № 000-001993), сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги покладається на нього.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу міського комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго № А/1 від 21.04.2023 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.04.2023 у справі № 926/529/23 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 32 187,75 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

Повний текст постанови складено 05.06.2023