РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/275/23
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Федоренко Ю.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПП Право",

вул. Лук`янівська, 21, офіс 93, м. Київ, 04071, ел.пошта: ,

ел. пошта представника позивача - адвоката Куровського В.В.: ІНФОРМАЦІЯ_1,

до відповідача: Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства", вул. Чернігівська, 128, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600,

ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2

про стягнення 70883,28 грн

без виклику представників сторін

Позивачем, через систему "Електронний суд", подано позов про стягнення з відповідача 70883,28 грн, з яких 60179,11 грн інфляційних втрат та 10704,17 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Договором №02/2020 на надання консультаційно-інформаційних та юридичних послуг від 01.01.2020.

У позовній заяві позивач просить суд провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Ухвалою суду від 09.03.2023 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 927/275/23, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також цією ухвалою встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

У встановлений строк до суду від відповідача надійшов відзив на позов № 1-3/386 від 23.03.2023 в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню з огляду на таке:

-відповідач з березня 2021 не отримував жодних послуг і за рішенням суду змушений був сплатити більше 130000 грн за послуги, які не були отримані;

-протягом квітня-листопада 2021 відповідач не надавав позивачу довіреності на представництво його інтересів, що підтверджує не надання послуг за договором;

-на час подачі позову минув строк позовної давності по стягненню платежів за січень 2020 у розмірі 90000 грн, а тому відсутні підстави для стягнення за вказаним платежем інфляційних втрат та 3% річних;

-безпідставними є вимоги про стягнення 7775,17 грн інфляційних та 2901,11 3% річних за штрафами за прострочення платежу за лютий 2020 - січень 2021, листопад 2021;

-передчасними є вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних нараховані на абоненський платіж за грудень 2021 в зв`язку з розглядом Господарським судом Чернігівської області справи №927/1166/22;

-позивачем невірно визначено дату виникнення грошового зобов`язання за квітень - листопад 2021 , що призвело до некоректних розрахунків інфляційних та відсотків річних.

Відповідач також просить зменшити розмір річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України до 10% заявлених у позовній заяві; розгляд справи здійснювати із повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2023 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалу вмотивовано тим, що предметом позову є стягнення грошової суми 70883,28 грн, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, у зв`язку з чим суд при відкритті провадження у справі визнав дану справу малозначною. При цьому, у заявленому відповідачем клопотанні щодо розгляду справи з викликом (повідомленням) сторін, яке викладено у відзиві на позов, жодних підстав для виклику (повідомлення) представників сторін у судове засідання не наведено.

31.03.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначив, що наведені відповідачем у відзиві на позов доводи та заперечення не спростовують заявлених позивачем позовних вимог по стягненню з нього інфляційних втрат та 3% річних на суми прострочених грошових зобов`язань, як таких, що є правомірними та повністю відповідають вимогам ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а тому просить позов задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з приписами ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Так, враховуючи принцип незмінності складу суду, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, повне рішення складено 12.06.2023 - в перший робочий день після усунення дії обставин, що зумовили відсутність судді Федоренко Ю.В.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

01.01.2020 між Комунальним підприємством "Виробниче управління комунального господарства" (далі - Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПП Право" (далі - Виконавець) укладено Договір №02/2020 на надання консультаційно-інформаційних та юридичних послуг (надалі-Договір, а.с. 12-13).

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов`язується надавати абонентські юридичні та консалтингові послуги по наданню консультаційно-інформаційної та професійної правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а клієнт зобов`язується прийняти послуги та оплачувати їх в обсязі та строках визначених договором.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що за послуги згідно п.1.1 даного Договору, клієнт зобов`язується здійснювати оплату виконавцю шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок, вказаний виконавцем або в будь-який інший спосіб, передбачений законодавством.

Згідно із п. 4.2 Договору вартість помісячних послуг за домовленістю сторін встановлюється у розмірі 2,5 мінімальних заробітних плат, що на момент укладання договору відповідає 11807 грн/місяць (4723,00*2,5=11 807,00 грн) (без ПДВ) і оплачуються клієнтом у період дії договору.

Встановлена договором вартість послуг у сумі 11 807,00 грн/місяць за базовий перший місяць дії договору підлягає перерахунку у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати на підставі відповідних нормативно-правових актів шляхом її приведення до розміру, кратного 2,5 до розміру законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати.

Строком оплати послуг визначено період з 01 по 10 число наступного за тим, в якому надавались послуги, місяця (п.4.3 Договору).

Відповідно до п. 4.4 Договору виконавець не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому надавались послуги, подає клієнту акт прийому-передачі послуг та в разі необхідності виставляє рахунок за послуги згідно умов договору.

У разі невиконання або неналежного виконання обов`язків, передбачених цим договором, сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та цього договору (п.5.1 Договору).

Згідно із п. 5.2 Договору за прострочення виконання грошових зобов`язань більш ніж на місяць, винна сторона сплачує штраф у розмірі 50% від суми допущеної заборгованості за кожен місяць.

Позивачем до позовної заяви додана роздруківка постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 по справі № 927/398/21 в якій зазначено, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПП Право» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.07.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.07.2021 у справі № 927/398/21 задоволено, рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.07.2021 у справі № 927/398/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано та прийнято нове рішення. Викладено резолютивну частину в наступній редакції: «Позов задовольнити повністю. Стягнути з Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПП Право» 50 807,00 грн основного боргу, 79 728,00 грн штрафу, а також 2270,00 грн судового збору» (а.с. 26-35).

Судом апеляційної інстанції у справі № 927/398/21 встановлено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором в частині оплати послуг на суму 50807,00 грн, з яких за січень 2020 року - 9000,00 грн, за червень 2020 року - 11 807,00 грн, за лютий 2021 року - 15 000,00 грн, за березень 2021 року - 15 000,00 грн; визнано обгрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за просточення платежів за січень 2020-серпень 2020 в сумі 5903,50 грн за кожний місяць, за вересень 2020 - грудень 2020 в сумі 6250,00 грн за кожний місяць та за січень 2021 в сумі 7500,00 грн.

Позивачем зазначено в позовній заяві, що відповідач сплатив вказану заборгованість за Договором на користь позивача 30.11.2021 у процесі виконавчого провадження з примусового виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 у справі № 927/398/21 (платіжне доручення №29238 від 30.11.2021 про сплату 132805,00 грн, а.с. 40).

Позивачем до позовної заяви додана роздруківка рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2022 по справі № 927/1324/21 з якої вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ПП Право" зверталось до суду з позовом до Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства" у якому позивач просив суд стягнути з відповідача 195 000,00 грн заборгованості, з яких 120 000,00 грн боргу, 75 000,00 грн штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 02/2020 на надання консультаційно-інформаційних та юридичних послуг від 01.01.2020 в частині своєчасної оплати за надані послуги у розмірі 120 000,00 грн, у зв`язку з чим позивач нарахував та заявив до стягнення 75 000,00 грн штрафу. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2022 по справі № 927/1324/21 вказаний позов задоволено частково та стягнуто з Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПП Право" 120 000,00 грн заборгованості за надані послуги, 13 500,00 грн штрафу та 2182,69 грн витрат зі сплати судового збору. Вказаним рішенням суд встановив, що позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 120 000,00 грн за період з квітня по листопад 2021 року, на підтвердження чого позивачем надано акти прийому-передачі абонентських юридичних послуг, які не підписано відповідачем. Суд зазначив, що сама по собі відмова відповідача від підписання направлених йому актів, за умовами абонентського договору, жодним чином не звільняє його від обов`язку своєчасного та повного виконання грошових зобов`язань, взятих на себе за цим договором. Суд відхилив доводи відповідача щодо пізнього направлення йому позивачем актів прийому-передачі послуг, оскільки строк розрахунків та сума вартості послуг прямо визначена сторонами у Договорі, і не пов`язується з врученням актів. Крім того, плата є абонентською і не залежить від обсягу, тому відповідач повинен здійснити оплату вартості послуг, обумовлених Договором, незалежно від виставлення йому акта в узгоджені сторонами строки. З огляду на п. 4.3 Договору та правила обчислення строків, встановлені ст. 253, 254 Цивільного кодексу України, послуги, надані в квітні 2021 відповідач повинен був оплатити по 11.05.2021, в травні 2021 року - по 10.06.2021, в червні 2021 року - по 12.07.2021, в липні 2021 року - по 10.08.2021, в серпні 2021 року - по 10.09.2021, в вересні 2021 року - по 11.10.2021, в жовтні 2021 року - по 10.11.2021, в листопаді 2021 року - по 10.12.2021. Щодо заявленого до стягнення штрафу у вказаному рішенні зазначено наступне. Як вбачається з розрахунку, викладеного у позовній заяві, позивач нарахував та заявив до стягнення 60 000,00 грн штрафу за порушення строків оплати наданих послуг за квітень - листопад 2021 року (15 000,00 грн х 50 % х 8 місяців) та 15 000,00 грн штрафу (15 000,00 грн х 50 % х 2 місяці) за порушення строків оплати наданих послуг за лютий-березень 2021 року.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку штрафу, дійшов висновку про неправомірне його нарахування. З урахуванням висновків суду щодо граничних дат проведення відповідачем оплат за надані послуги за період з квітня по листопад 2021 року, прострочення оплати відповідачем послуг за квітень 2021 року починається з 12.05.2021, за травень 2021 року - з 11.06.2021, за червень 2021 року - з 13.07.2021, за липень 2021 року - з 11.08.2021, за серпень 2021 року - з 11.09.2021, за вересень 2021 року - з 12.10.2021, за жовтень 2021 року - з 11.11.2021, за листопад 2021 року - з 11.12.2021.

Факт порушення строків оплати за лютий-березень 2021 року встановлений постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 у справі № 927/398/21, на підставі якої стягнуто з відповідача на користь позивача 30 000,00 грн за надані у цей період послуги. Прострочення оплати наданих послуг з урахуванням правил обчислення строків, встановлених ст. 253, 254 Цивільного кодексу України, за лютий 2021 року починається з 11.03.2021 та за березень 2021 року з 13.04.2021.

Враховуючи, що умовами Договору передбачено сплату штрафу за прострочення виконання грошових зобов`язань більш, ніж на місяць, а позовна заява складена та надійшла до суду через підсистему «Електронний суд» 24.12.2021, позивачем необґрунтовано нараховано штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості за листопад 2021 року.

Позивач у позовній заяві зазначив про те, що платіжними дорученнями № 3629 від 30.01.2023 на сплату 110000,00 грн та № 3630 від 31.01.2023 на сплату 10000,00 грн відповідач сплатив вказану прострочену заборгованість за Договором (а.с. 37, 39).

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З інформації по справах № 927/398/21, № 927/1324/21, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.05.2022 по справі № 927/1324/21 набрало законної сили 06.12.2022, а постанова Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 по справі № 927/398/21 набрала законної сили 21.10.2021. Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також у позовній заяві позивач зазначив про те, що на момент звернення до суду відповідачем також не виконані грошові зобов`язання за Договором 16250,00 грн - платіж за грудень 2021 року, 8125,00 грн штрафу за прострочення платежу за грудень 2021 року, 7500,00 грн штрафу за прострочення платежу за листопад 2020 року.

Оцінка аргументів та нормативно-правове обґрунтування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Правовий аналіз положень статті 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.Позивачем заявлено до стягнення 60179,11 грн інфляційних втрат та 10704,17 грн. 3% річних за неналежне виконання Договору згідно розрахунків на а.с. 43-54. Здійснивши перевірку розрахунків заявлених позивачем, судом встановлено, що зазначені суми останнім нараховані правомірно, у відповідності до умов Договору та вимог законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 60179,11 грн інфляційних втрат та 10704,17 грн. 3% річних.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов суд зазначає наступне. Щодо заперечення відповідача стосовно нарахування та стягнення інфляційних втрат та 3% річних на прострочений ним платіж за січень 2020 року у сумі 9000,00 грн зі строком його виконання до 11.02.2020, яке ґрунтується на тому, що позивачем було прострочено встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України трирічний строк загальної позовної давності, заява відповідача про застосування позовної давності не відповідає вимогам вищезазначеної статті з урахуванням п.12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону №540-ІХ від 30.03.2020 та не ґрунтується на належних доказах прострочення позивачем своїх позовних вимог у вказаній ним частині, а тому суд відмовляє в її задоволенні.

Щодо заперечення відповідача стосовно того, що, на його думку, передбачене ч.2 ст.625 ЦК України компенсаційне стягнення інфляційних втрат та 3% річних не повинно застосовуватись по відношенню до прострочених ним грошових зобов`язань у вигляді штрафів, які він був зобов`язаний сплатити у встановлених умовами Договору розмірах та у визначені ним же строки, та які були стягнуті з нього на користь позивача в судовому порядку, слід зазначити, що вказані заперечення відповідача суперечать приписам статей 524, 533-535 та 625 Цивільного кодексу України, згідно з якими грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Сплата штрафу за прострочення сплати грошових зобов`язань узгоджена сторонами у п.5.2 Договору.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (п.44-45 постанови ВеликоїПалати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Також суд відхиляє посилання відповідача на те, що позивачем невірно визначено дату грошового зобов`язання, оскільки датою початку виникнення зобов`язання за квітень, червень-листопад 2021 є дата отримання актів прийому-передачі наданих послуг - 30.11.2021, а за травень 2021 року - 15.12.2021, оскільки строк розрахунків та сума вартості послуг прямо визначена сторонами у Договорі і не пов`язується з врученням актів; відповідач повинен був здійснити оплату послуг, обумовлених Договором, незалежно від виставлення йому акту в узгоджені сторонами строки.

Що стосується передчасності стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних несплаченого абонентського платежу за грудень 2021 року, то вказані заперечення відповідача судом не приймаються оскільки Господарським судом Чернігівської області прийнято рішення по справі № 927/1166/22 щодо стягнення платежу за грудень 2021, яке набрало законної сили 11.04.2023.

Посилання відповідача на не отримання послуг за Договором до уваги судом не приймається з урахуванням встановлених постановою Північного апеляційного господарського суду у справі №927/398/21 від 21.10.2021 та рішенням Господарського суду Чернігівської області у справі 927/1324/21 від 16.05.2022, які набрали законної сили, обставин, які не підлягають доказуванню при розгляді даної справи відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України.

Також суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України до 10 % заявлених у позовній заяві, оскільки вони за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, які суд має право зменшити у відповідності до приписів ст. 233 Господарського кодексу України.

Оцінивши надані сторонами докази суд приходить до висновку, що позивачем доведено порушення його прав та законних інтересів, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст.129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю і стягнути з Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства", (вул. Чернігівська, 128, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПП Право", вул. Лук`янівська, 21, офіс 93, м. Київ, 04071, ) 10704,17 грн 3% річних, 60179,11 грн інфляційних та 2684,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 12.06.2023.

Суддя Ю.В. Федоренко