ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 914/2453/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Губенко Н.М.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду Львівської області

(суддя - Манюк П.Т.)

від 01.11.2022

та постанову Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Кордюк Г.Т., суддів Кравчук Н.М., Матущака О.І.)

від 06.02.2023

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"

про стягнення 911 815, 25 грн,

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. У серпні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Укренерго) звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" (далі - Львівобленерго) про стягнення 911 815, 25 грн.

2. Позов обґрунтований несвоєчасною сплатою відповідачем послуг передачі електричної енергії (планових платежів і за фактичний обсяг послуг) відповідно до умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 10.06.2019 № 0521-02041 (далі - договір) за грудень 2020 року, січень, лютий та квітень 2021 року. У зв`язку із допущеним відповідачем порушенням строків поетапної передоплати планової вартості послуг з передачі електричної енергії та проведення розрахунків за фактичний обсяг послуг згідно з умовами договору, позивачем заявлено про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення сплати коштів.

3. Відповідач заперечував з таких підстав:

- сторонами не було узгоджено планові обсяги надання послуг, а пункт 6.7 договору встановлює можливість нарахування пені лише у випадку порушення користувачем термінів розрахунку за фактичні обсяги послуг, а отже нарахування позивачем пені за прострочення платежів з поетапної попередньої оплати вартості послуг є безпідставним;

- до надання однією із сторін правочину послуги (передачі товару, виконання робіт) внесена іншою стороною сума попередньої оплати за такі послуги (товар, роботу) не є грошовим зобов`язанням, за несвоєчасне виконання якого нараховуються 3 % річних та інфляційні втрати на підставі статті 625 ЦК України, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, платежами у рахунок майбутніх розрахунків, а тому положення частини другої статті 625 ЦК не застосовуються;

- граничним строком для нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення сплати планових платежів є останній календарний день місяця, оскільки зобов`язання щодо сплати п`яти планових місячних платежів завершуються після завершення розрахункового періоду, яким є календарний місяць;

- згідно з підпунктом 16 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 № 332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" із наступними змінами та доповненнями (в редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413), на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано рекомендації зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії;

- постановою НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (Covid-19)" на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (Covid-19) та протягом 30 днів з дня його відміни надано рекомендації, зокрема, Оператору системи передачі щодо не нарахування пені та штрафу за порушення термінів розрахунку.

Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені на 90 % від суми, визначеної судом.

Фактичні обставини справи, установлені судами

4. 10.06.2019 Укренерго і Львівобленерго уклали договір про надання послуг з передачі електричної енергії, відповідно до пункту 1.1. якого позивач зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (послуга), а відповідач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

5. Відповідно до пункту 4.1. договору для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуг.

6. Розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць (пункт 6.1. договору).

7. Користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги Оператору системи передачі (далі - ОСП) таким чином: 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 5, у кожен з наступних періодів: 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця; 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця; 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця. При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не меншим планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 5, на 5 днів наперед (пункт 6.2. договору).

8. Згідно з пунктом 6.5 договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - сервіс), з використанням кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.

9. У випадку порушення користувачем термінів розрахунку, ОСП має право нарахувати пеню в розмірі 0, 1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань (пункт 6.7. договору).

10. Відповідач звернувся до позивача з листом від 19.12.2019 № 139-6075 "Про прогнозовані показники ТВЕ та обсягів передачі електроенергії на 2020 рік" з плановими обсягами передачі електроенергії на 2020 рік, в тому числі на грудень 2020 року в розмірі 79 000 МВт*год. Указаний лист не містить посилань на договір, однак містить дані, що передбачені положеннями пункту 4.1. договору для розрахунку планового обсягу послуги.

11. Відповідач частково здійснював платежі планової вартості послуги у 2020 році згідно з вказаними у листі даними щодо таких планових обсягів.

12. 01.02.2021 відповідач здійснив оплату за фактичний обсяг наданої послуги згідно з актом приймання-передавання послуги за грудень 2020 року від 31.12.2020 (в розмірі різниці між вартістю фактично наданої послуги за грудень 2020 року в сумі 37 387 998, 20 грн та сумою 4 577 174, 99 грн переплат минулих періодів), а саме: 32 810 823, 21 грн, що підтверджується платіжним доручення від 01.02.2021 № 1333.

13. Позивач за порушення зобов`язань з поетапної попередньої оплати планової вартості послуги за грудень 2020 року до дати, яка передує дню здійснення відповідачем оплати за фактичний обсяг наданої послуги за грудень 2020 року, здійснив нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

14. Відповідач не вносив попередню оплату за січень 2021 року. Оплату послуг за січень 2021 року відповідач здійснив 01.03.2021 в розмірі 25 147 823, 52 грн з простроченням.

15. 19.02.2021 сторони підписали акт коригування до акту від 30.09.2020 приймання-передавання послуги з передачі електричної енергії, відповідно до якого скорегований фактичний обсяг наданої послуги за вересень 2020 року. Відповідач здійснив оплату за надану послугу за актом коригування від 19.02.2021 до акту приймання-передавання послуги від 30.09.2020 за вересень 2020 року 25.03.2021 з простроченням.

16. Попередня оплата за лютий 2021 року відповідачем не вносилась. Оплата за фактичний обсяг послуг за лютий 2021 року відповідачем здійснена 25.03.2021 та 31.03.2021 вчасно.

17. Попередня оплата за квітень 2021 року відповідачем не вносилась. Відповідач здійснив оплату з простроченням за фактичний обсяг наданої послуги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

18. Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.11.2022 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Львівобленерго на користь Укренерго суму в розмірі 716 489, 46 грн, з яких: 205 961, 68 грн пені, 101 528, 93 грн 3% річних, 395 366, 57 грн інфляційних втрат, 13 632, 28 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

19. Рішення суду мотивовано таким:

- при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії сторони зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у відповідача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг;

- Львівобленерго зобов`язане здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць;

- відповідач неналежно виконав умови договору, допустив прострочення оплати послуг з передачі електричної енергії, тому позовні вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є частково обґрунтованими (з урахуванням здійсненого перерахунку);

- посилання відповідача на постанову НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 та від 08.04.2020 № є необґрунтованими, оскільки вказані постанови не стосуються спірного періоду та відносин сторін;

- наявні підстави для зменшення розміру пені на 50%, оскільки відповідач здійснив повну оплату за надані послуги, терміни прострочення виконання зобов`язання незначні, а розмір стягуваної пені великий.

20. 06.02.2023 Західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою змінив пункт 2 резолютивної частини рішення і виклав його у новій редакції: стягнув з Львівобленерго на користь Укренерго суму в розмірі 451 084, 56 грн, з яких: 25 259, 31 грн пені; 30 458, 68 грн 3% річних; 395 366, 57 грн інфляційних втрат. У решті рішення залишив без змін.

21. Постанова суду мотивована таким:

- обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо неналежного виконання відповідачем умов договору, а саме допущене прострочення оплати послуг з передачі електричної енергії, що є підставою для стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат;

- нарахування пені у розмірі 365 607, 36 грн неправомірне, оскільки суд першої інстанції не врахував пункт 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 08.04.2020 № 766 "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - постанова НКРЕКП № 766) щодо заборони нарахування пені у період з 08.04.2020 до 26.01.2021 та не врахував висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21;

- відповідно до здійсненого перерахунку, з урахуванням пункту 2 постанови НКРЕКП № 766, до стягнення підлягає пеня в розмірі 41 215, 03 грн за грудень 2020 року;

- розрахунки нарахувань, здійснені господарським судом першої інстанції за січень 2021 року (пені в розмірі 16 535, 56 грн, 3 % річних - 4 133, 89 грн), вересень 2020 року (пені в розмірі 1 205, 43 грн, 3 % річних - 278, 18 грн, інфляційних втрат - 3 028, 21 грн) та квітень 2021 року (пені в розмірі 28 575, 01 грн, 3 % річних - 5 715, 00 грн), є правильними;

- наявні підстави для зменшення пені та 3% річних на 70 %, враховуючи принципи розумності, справедливості та пропорційності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу

22. 03.03.2023 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог у стягненні 205 961, 68 грн пені та постанову апеляційного господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог у стягненні 386 664, 05 грн пені, 71 070, 25 грн 3 % річних скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

23. В обґрунтування касаційної скарги Укренерго зазначає таке:

- суд апеляційної інстанції неправильно застосував пункт 2 Постанови НКРЕКП №766, в редакції від 30.04.2020 (внаслідок неправильного визначення статусу відповідача на ринку електроенергії як електропостачальника замість належного - Оператора системи розподілу, яким насправді є відповідач), замість належного пункту 4 вказаної Постанови, та зробив помилковий висновок щодо не нарахування пені за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі в період з 08.04.2020 по 26.01.2021. Висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 4 Постанови НКРЕКП №766, який містить дозвіл не застосовувати до Операторів системи розподілу нарахування неустойки, відсутній (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України);

- суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми статей 233 ГК України та 551 ЦК України щодо можливості зменшення процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, та не врахував висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.06.2021 у справі № 904/3177/20, що застосування судами обмежень свободи договору носить винятковий характер, виключність випадку для зменшення судом розміру процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, має бути підтверджена встановленими судами дійсно надзвичайними обставинами (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України).

24. Укренерго також зазначає, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Скаржник вважає, що положення частини третьої статті 551 ЦК України, статті 233 ГК України, з урахуванням позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 щодо можливості, за певних умов, зменшення розміру 3 % річних, слід застосовувати вкрай винятково, справедливо, виважено та обґрунтовано.

25. 27.04.2023 до Верховного Суду від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому Львівобленерго просить закрити касаційне провадження, яке відкрите з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України, в іншій частині скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

26. Відзив на касаційну скаргу мотивовано таким:

- системний аналіз положень пункту 3 частини першої статті 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" та пункт 1.2 глави 1 розділу І та пункт 1.1 глави 1 розділу XI Кодексу системи передачі, а також пунктів 1.2, 2.2. договору (якими закріплено один із основоположних принципів надання послуги Оператором системи передачі з передачі електричної енергії усім користувачам системи передачі на недискримінаційних засадах), в контексті застосування положень постанови НКРЕКП № 766, дає підстави зробити висновок, що зроблена Регулятором настанова (не застосовувати до електропостачальників та дозволити не застосовувати до Операторів систем розподілу заходів нарахування пені та штрафу) є однаковою щодо усіх користувачів системи передачі (електропостачальників, ОСР, тощо), наслідком якої є тимчасове припинення у період з 08.04.2020 по 27.01.2021 застосування умов усіх договорів в частині нарахування і стягнення пені та штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі;

- таких висновків можна дійти з аналізу постанов Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного господарського від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21, Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 911/782/21 та від 13.12.2022 у справі № 903/989/21, що є підставою для закриття касаційного провадження;

- доводи скаржника щодо неправильного застосування приписів статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України з посиланням на висновки Верховного Суду у постановах від 19.02.2020 у справі № 910/1199/19, від 04.05.2018 у справі № 908/453/14 та від 10.06.2021 у справі № 910/6471/20 є необґрунтованими, оскільки доводи фактично зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів та прохання надати нову оцінку доказам у справі, що в силу вимог статті 300 ГПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду;

- щодо зменшення 3 % річних, то стягнення значного розміру інфляційних втрат є такими надзвичайними обставинами, які є підставою для зменшення розміру відсотків річних. У справі №904/3177/20, на яку посилається скаржник, предметом спору було стягнення процентів річних за порушення строків оплати за вже надані послуги транспортно-експедиційного обслуговування, тому правовідносини у справі №904/3177/20 не є подібними, з правовідносинами у цій справі, а тому наявні підстави для закриття касаційного провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

27. Розглянувши подану касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

28. НКРЕКП затвердила типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії як додаток 6 до Кодексу системи передачі, в якому містяться, зокрема, положення стосовно нарахування пені та стягнення штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі. Укренерго та Львівобленерго уклали договір відповідно до змісту вказаного затвердженого типового договору.

29. Постановою НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни ОСП надано настанови.

30. До указаної постанови вносилися зміни.

31. Пунктами 2, 4 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905) надано такі настанови:

- ОСП (який виконує функцію Адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені пунктами 5.7 та 7.4 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах) (пункт 2);

- ОСП дозволити не застосовувати до Операторів систем розподілу заходи, передбачені пунктами 5.7 та 7.4 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах), та пунктами 6.1 та 6.10 Типового договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що є додатком 5 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах) (пункт 4).

32. Пунктом 5.7. Типового договору передбачено сплату пені та штрафу. Відповідний пункт викладено в пункті 6.7. договору.

33. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії":

електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу (пункт 30);

оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (пункт 55);

оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності (пункт 56).

34. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21 дійшла висновку, що 08.04.2020 НКРЕКП прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення, оформлене постановою № 766, про незастосування ОСП до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, тобто щодо нарахування пені та стягнення штрафу. Встановлені вказаною постановою правила діяли в період з 08.04.2020 до 26.01.2021 (пункт 122).

За таких обставин НКРЕКП своєю постановою затвердила Кодекс системи передачі, додатком до якого є Типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії, від змісту якого сторони не можуть відступати, а пізніше своєю постановою заявила про тимчасове (починаючи з 08.04.2020) незастосування окремих положень вказаного типового договору та всіх договорів, укладених на його підставі, зокрема, про нарахування пені та стягнення штрафу, з подальшим поновленням застосування таких положень з 27.01.2021 (пункт 123).

35. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 912/1941/21 досліджувала питання незастосування ОСП заходів щодо нарахування пені та штрафу до електропостачальників, що передбачено пунктом 2 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905).

36. Пункт 2 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905) містить імперативну заборону застосовувати до електропостачальників заходів щодо нарахування пені та штрафу, що слідує із формулювання норми: "ОСП не застосовувати…".

37. Водночас у пункті 4 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905) закріплено диспозитивне положення стосовно можливості ОСП не застосовувати до Операторів систем розподілу заходів щодо нарахування пені та штрафу, що слідує з формулювання норми: "ОСП дозволити не застосовувати". Тобто указана норма фактично закріплює право ОСП, а не обов`язок, як це передбачено у пункті 2 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 №905).

38. Львівобленерго, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, в апеляційній скарзі посилалось на пункт 4 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905), натомість суд апеляційної інстанції застосував до спірних правовідносин пункт 2 вказаної Постанови НКРЕКП.

39. Відповідач є Оператором системи розподілу (така обставина визнається обома сторонами, відповідач вказує про це у відзиві на касаційну скаргу).

40. Отже, доводи скаржника щодо помилкового застосування до спірних правовідносин пункту 2 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905) замість пункту 4 знайшли своє підтвердження, оскільки відповідач є Оператором системи розподілу, а не електропостачальником. Відповідно, висновок суду апеляційної інстанції щодо незастосування до відповідача заходів зі стягнення пені є помилковим, тому що вказана норма передбачає право ОСП не застосовувати пеню та штраф до Оператора системи розподілу, а не встановлює заборону такого нарахування.

41. Щодо доводів відповідача про врахування принципу надання послуг на недискримінаційних засадах в контексті застосування пунктів 2 та 4 постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 (у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905) Верховний Суд виходить з такого.

42. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" до функцій Оператора системи передачі віднесено надання послуг з передачі електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до вимог, встановлених цим Законом та кодексом системи передачі, з дотриманням встановлених показників якості надання послуг.

43. Оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (частина четверта статті 33 Закону України "Про ринок електричної енергії").

44. Наведена норма запроваджує принцип недискримінаційності стосовно надання послуг з передачі електричної енергії шляхом укладення договору, який може укласти учасник ринку електричної енергії з ОСП в порядку, передбаченому главою 5 розділу XI Кодексу систем передач (Порядок укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії).

45. Наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно з пунктом 3 частини першої якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

46. Стаття 6 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачає, що державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження типових та примірних договорів, визначених цим Законом. Регулятор має право, серед іншого, видавати обов`язкові для виконання учасниками ринку рішення.

47. НКРЕКП, ухвалюючи Постанову № 766 (з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП від 30.04.2020 № 905), встановила заборону для ОСП нараховувати пеню та штраф електропостачальникам та надала ОСП право не нараховувати пеню та штраф Операторам систем розподілу, яка в силу статті 6 Закону України "Про ринок електричної енергії" є обов`язковою для виконання учасниками ринку.

48. Ухвалення Регулятором рішення про запровадження обмежень щодо нарахування штрафних санкцій для різних учасників ринку в залежності від їх правового статусу (електропостачальник, Оператор системи розподілу) не є порушенням їх права на отримання послуги з передачі електричної енергії на недискримінаційних засадах, оскільки заборона або можливість не застосовувати відповідні заходи обумовлені їх правовим статусом та функціональними обов`язками і ніяким чином не обмежує право відповідача на отримання послуг з передачі електричної енергії. А тому такі доводи відповідача визнаються необґрунтованими.

49. Верховний Суд відхиляє посилання відповідача на висновки Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного господарського, викладені в постанові від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21 та Верховного Суду, викладені в постановах від 25.01.2022 у справі № 911/782/21, від 13.12.2022 у справі № 903/989/21 в контексті необхідності застосування пункту 2 Постанови НКРЕКП № 766 замість пункту 4 з огляду на те, що у вказаних справах не досліджувалося питання застосування вказаних пунктів в залежності від статусу учасника ринку електричної енергії.

50. При цьому відповідачами у справах № 912/1941/21, № 911/782/21 були електропостачальники (пункти 161, 23.5. постанов, відповідно), що обумовило застосування пункту 2 Постанови НКРЕКП № 766 (в редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2020 № 905).

51. Підставою для скасування судових рішень у справі № 903/989/21 і направлення справи на новий розгляд стали помилкові висновки судів щодо неможливості нарахування та стягнення пені, штрафу, 3% річних, інфляційних втрат при порушенні користувачем строків сплати планових платежів за послуги з передачі електричної енергії і не врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21, від 09.11.2022 у справі №904/5899/21, від 24.11.2022 у справі № 927/713/21, що невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 ЦК України.

52. Також Верховний Суд у справі № 903/989/21 навів висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21 щодо застосування пункту 2 Постанови НКРЕКП. Водночас статус відповідача у вказаній справі (електропостачальник чи Оператор системи розподілу) не встановлювався і питання застосування пункту 2 Постанови НКРЕКП до Оператора системи розподілу не розглядалося. А тому такі доводи відповідача відхиляються.

53. Щодо доводів скаржника щодо зменшення розміру пені та 3 % річних, то Верховний Суд виходить з такого.

54. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду, при зменшенні (на 70 %) розміру нарахованих позивачем 3 % річних суд апеляційної інстанції керувався висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду.

55. Зокрема апеляційний суд зазначав, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

56. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд, може зменшити загальний розмір відсотків річних, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

57. При цьому, апеляційний суд, правильно застосувавши загальний висновок Великої Палати у справі № 902/417/18 щодо права суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, не звернув увагу, що відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та зокрема критеріїв розумності, справедливості та пропорційності.

58. Так, з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду, апеляційним судом при зменшенні розміру нарахованих позивачем процентів річних у цій справі помилково застосовані лише ті самі критерії, які визначені статтею 233 ГК України і частиною третьою статті 551 ЦК України для зменшення штрафних санкцій (неустойки, штрафу). Водночас Велика Палата у справі № 902/417/18 виходила з критеріїв розумності, справедливості та пропорційності з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Отже, Велика Палата Верховного Суду допустила зменшення розміру відсотків річних з урахуванням конкретних обставин справи, а саме - встановлення процентної ставки річних на рівні 40 % та 96 % і її явної невідповідності принципу справедливості.

59. Водночас у справі, яка переглядається, відсотки річних було стягнуто у розмірі, передбаченому законом (частиною другою статті 625 ЦК України) - 3 %. Також суд апеляційної інстанції не встановив відповідних до справи № 902/417/18 обставин очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних (40 і 96 % річних).

60. Верховний Суд вважає помилковим висновок апеляційного суду щодо наявності підстав для зменшення розміру 3 % річних з урахуванням критеріїв розумності, справедливості та пропорційності, оскільки обставини очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних відсутні, розмір заявлених до стягнення відсотків річних відповідає розміру, встановленому законом (3 %), наведені відповідачем підстави для зменшення пені (фактичне виконання основного зобов`язання, незначне прострочення) не можуть бути підставою для зменшення розміру 3 % річних без встановлення судом виключних (надзвичайних) обставин.

61. Верховний Суд зазначає, що справа № 902/417/18 не є подібною зі справою, що розглядається (№ 914/2453/21), оскільки в зазначених справах суди виходили з різних фактичних обставин при зменшенні розміру відсотків річних, тому суд апеляційної інстанції помилково зменшив розмір 3 % річних.

62. Подібні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі № 904/3177/20, на яку посилається скаржник, підстав для відступу (уточнення) від яких суд не вбачає. А тому доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження.

63. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції зменшив розмір заявленої до стягнення пені на 50 %, а суд апеляційної інстанції на 70 %. Скаржник вважає неправомірним зменшення розміру пені взагалі.

64. Верховний Суд зазначає, що можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) передбачені статтею 233 ГК України та частиною третьою статті 551 ЦК України.

65. Частинами першою та другою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

66. У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

67. Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; строк прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання, відповідність / невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.10.2018 у справі № 904/10558/17).

68. Суд першої інстанції мотивував своє рішення щодо зменшення розміру пені на 50 % тим, що відповідач здійснив повну оплату за надані послуги, терміни прострочення виконання зобов`язання незначні і великим розміром стягуваної пені.

69. Суд апеляційної інстанції навів аналогічні доводи апеляційної скарги і дійшов висновку про зменшення розміру пені на 70 %, водночас, жодного мотивування щодо необхідності зменшення не навів (конкретних обставин, які є підставою для зменшення розміру пені на 70 %), обмежившись посиланням на критерії розумності, справедливості та пропорційності та доводами, наведеними відповідачем у апеляційній скарзі без їх аналізу, що суперечить пункту 5 частини четвертої статті 238 ГПК України.

70. Водночас Верховний Суд відзначає, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені суд першої інстанції оцінив наведені відповідачем підстави для зменшення розміру пені і з урахуванням встановлених обставин забезпечив дотримання принципу збалансованості інтересів сторін, а тому дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення пені на 50 %, а не на 90 %, як про це просив відповідач.

71. У вказаній частині доводи скаржника приймаються частково щодо необґрунтованого зменшення судом апеляційної інстанції пені на 70 %. Однак, враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини щодо наявності підстав для зменшення пені на 50 %, переоцінка яких в силу частини другої статті 300 ГПК України не входить до компетенції Верховного Суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції у вказаній частині відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

72. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

73. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону. (стаття 312 ГПК України).

74. Суд апеляційної інстанцій неправильно застосував положення постанови НКРЕКП № 766, частину третю статті 551 ЦК України та частину першу статті 233 ГК України, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення пені за період з 08.04.2020 до 27.01.2021. Також помилковим є висновок щодо наявності підстав для зменшення розміру 3 % річних та пені на 70%. Натомість суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про наявність підстав для стягнення пені та, з урахуванням встановлених обставин, підстав для зменшення розміру пені на 50 %.

75. З огляду на наведене касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду апеляційної інстанції скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини дев`ятої статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір у даній справі виник через прострочення відповідачем зобов`язання із своєчасної оплати послуг, судовий збір покладаються на Львівобленерго.

Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктом 3 частини першої статті 308, статтями 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 скасувати, а рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2022 у справі № 914/2453/21 залишити в силі.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ) 13 732, 03 (тринадцять тисяч сімсот тридцять дві) грн судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко