РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.05.2023Справа № 910/3577/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингком"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еквіта Кепітал"

про стягнення 1219404,35 грн.

за участі представників:

від позивача: Бессараб Р.В.

від відповідача: не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингком" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еквіта Кепітал" про стягнення за договором фінансового лізингу від 07.09.2021 № 11/2021 основного боргу в розмірі 1112701,70 грн., пені в розмірі 9205,25 грн. та штрафу в сумі 97497,40 грн. Також позивач просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

15.03.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвала суду від 21.03.2023 про відкриття провадження у справі та подальші ухвали суду направлялися, зокрема, відповідачу на юридичну адресу, вручення яких підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями із відміткою про вручення.

Разом із цим, у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.09.2021 між позивачем (лізингодавець) та відповідачем (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 11/2021, предметом якого є послуга фінансового лізингу, а саме надання лізингодавцем лізингоодержувачу в платне володіння та користування майна з метою його використання лізингоодержувачем у власній фінансово-господарській діяльності на визначений строк та за умови сплати останнім періодичних лізингових платежів: новий самоскид, марка SINOTRUK, модель ZZ3315V3266Е1, комерційна назва HOHAN N7G, колісна формула 8х4, рік випуску 2021, у кількості 2 одиниці, вартістю 2031195,84 грн. без ПДВ за одиницю, на загальну суму 4874870 грн. з 20 % ПДВ.

Відповідно до пункту 1.3. договору строк користування предметом лізингу становить 24 місяці з моменту підписання сторонами акту (-ів) приймання-передачі предмету лізингу.

Згідно з пунктом 1.4. договору передача предмету лізингу відповідачу повинна відбутися у термін до 30.09.2021 року, але не раніше дати його фактичного отримання від постачальника.

Приймання-передача предмету лізингу у фінансовий лізинг оформляється шляхом складання сторонами акту приймання-передачі (пункт 2.2. договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору відповідач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати позивачу лізингові платежі відповідно до графіку сплати лізингових платежів.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і стає обов`язковим для сторін. Дія договору продовжується до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Всі додатки до договору є його невід`ємними частинами (пункт 12.1. договору).

Додатком № 1 до договору фінансового лізингу сторони погодили графік сплати лізингових платежів.

Додатковим договором № 1 від 11.10.2021 до договору сторони погодили внести зміни до договору, зокрема, пункти 1.4., 3.4 договору викласти в іншій редакції. Також викладено в іншій редакції додаток № 1 до договору - графік сплати лізингових платежів.

13.10.2021 сторонами підписано акт приймання-передачі майна (предмета лізингу) за договором, відповідно до якого лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв у володіння та користування обумовлене договором майно, загальна вартість якого складає 4874870 грн. з 20 % ПДВ.

Із матеріалів справи слідує, що відповідачем не сплачено чергові лізингові платежі за періоди січень-квітень 2022 року в сумі 1112701,70 грн. (разом із пенею в сумі 2145,63 грн. за грудень 2021 року).

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Пунктом 3 частини 2 статті 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний: своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у встановлений додатковим договором № 1 від 11.10.2021 до договору фінансового лізингу від 07.09.2021 № 11/2021 не сплатив чергові лізингові платежі за періоди січень-квітень 2022 року в сумі 1112701,70 грн. (разом із пенею в сумі 2145,63 грн. за грудень 2021 року).

Ураховуючи викладене, оскільки сума боргу відповідача становить 1112701,70 грн. та підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем нарахована пеня в розмірі 2145,63 грн. за період з 16.12.2021 по 30.12.2021 на суму боргу 286084,39 грн., пеня в розмірі 4807,20 грн. за період з 16.01.2022 по 15.02.2022 на суму боргу 570721,56 грн., пеня в розмірі 2252,42 грн. за період з 16.02.2022 по 23.02.2022 на суму боргу 849188,97 грн., а також штраф 0,2 % від загальної вартості предмета лізингу в сумі 97497,40 грн.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 ЦК України).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.4.1. договору визначено, що у випадку прострочення сплати лізингового платежу або сплати його не в повному обсязі, лізингоодержувач виплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від несплаченої суми платежів за кожен день прострочення від дня виникнення такого прострочення до повного погашення заборгованості, та відшкодовує збитки, завдані позивачу, понад зазначену пеню.

У пункті 6.4.3. договору передбачено, що за порушення вимог, зокрема, розділу 3 «Лізингові платежі» договору, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю штраф у розмірі 0,2 % від загальної вартості предмета лізингу, визначеної п. 1.1 договору, за кожен випадок такого порушення.

За арифметичним перерахунком суду пеня в сумі 9205,25 грн. та штраф 0,2 % від загальної вартості предмета лізингу в сумі 97497,40 грн. розраховані правильно, у зв`язку з чим позов у цій частині також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингком" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еквіта Кепітал" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 131; ідентифікаційний код 39866503) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингком" (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21; ідентифікаційний код 41067 (один мільйон сто дванадцять тисяч сімсот одну) грн. 70 коп. основного боргу, 9205 (дев`ять тисяч двісті п`ять) грн. 25 коп. пені, 97497 (дев`яносто сім тисяч чотириста дев`яносто сім) грн. 40 коп. штрафу, а також 18291 (вісімнадцять тисяч двісті дев`яносто одну) грн. 07 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 12.06.2023 року.

Суддя К.В. Полякова