ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2023 р. м. Київ Справа № 911/957/23

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю РП-ГРУП (61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Алчевських, буд. 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю УМЕДО ГРУП (08001, Київська обл., Бучанський р-н, смт. Макарів, вул. Фастівська (колишня Ватутіна Генерала), буд. 62Б)

про стягнення 109000,00 грн. заборгованості згідно договору на виготовлення та поставку продукції № 1221-1 від 20.12.2021 р., у тому числі 100000,00 грн. основного боргу, 9000,00 грн. пені,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю РП-ГРУП (далі ТОВ РП-ГРУП, позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю УМЕДО ГРУП (далі ТОВ УМЕДО ГРУП, відповідач) про стягнення 109000,00 грн. заборгованості згідно договору на виготовлення та поставку продукції № 1221-1 від 20.12.2021 р., у тому числі 100000,00 грн. основного боргу, 9000,00 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язання в частині сплати вартості виготовленої та поставленої позивачем продукції за договором № 1221-1 від 20.12.2021 р., у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 100000,00 грн. основного боргу, 9000,00 грн. пені, а також судові витрати.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю РП-ГРУП позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю УМЕДО ГРУП про стягнення 109000,00 грн. заборгованості згідно договору на виготовлення та поставку продукції № 1221-1 від 20.12.2021 р., у тому числі 100000,00 грн. основного боргу, 9000,00 грн. пені, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.04.2023 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 911/957/23 постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Вказану ухвалу було отримано позивачем 21.04.2023 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 599 та відповідачем 14.04.2023 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 805.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем до справи подано не було. Водночас, учасники процесу про судовий розгляд справи були повідомлені належно в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

20.12.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РАПІД-ПРЕС» (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю РП-ГРУП) (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю УМЕДО ГРУП (покупець) було укладено договір № 1221-1, відповідно до п. 2.1 якого постачальник відповідно до умов договору зобов`язується виготовляти та окремо поставляти покупцю продукцію згідно узгоджених сторонами Специфікацій, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 5.3 договору ціна продукції узгоджується сторонами в Специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності з п. 5.4 договору оплата партії продукції за договором здійснюється в такому порядку: після підписання сторонами Специфікації та затвердження оригінал-макетів на партію продукції покупець сплачує 10% від вартості вказаної в Специфікації; решту вартості продукції вказаної в Специфікації покупець сплачує протягом 30 календарних днів з дати поставки партії продукції.

Пунктом 5.6 договору передбачено, що датою оплати вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Умовами п. 8.2 договору встановлено, що у випадку прострочення розрахунку понад строки, передбачені п. 5.4 договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 1% від несплаченої вартості поставленої партії продукції за кожний день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в цей період.

На виконання умов договору ТОВ РП-ГРУП та ТОВ УМЕДО ГРУП було підписано заявку № 1 на виготовлення та поставку продукції, згідно з договором № 1221-1 від 20.12.2021 р.

ТОВ РП-ГРУП та ТОВ УМЕДО ГРУП було підписано Специфікацію № 1271 від 21.12.2021 р. до договору № 1221-1 від 20.12.2021 р. на суму 390400,00 грн.

ТОВ РП-ГРУП було поставлено ТОВ УМЕДО ГРУП товар на загальну суму 388459,20 грн., що підтверджується видатковою накладною № 21 від 14.01.2022 р.

ТОВ УМЕДО ГРУП було частково оплачено поставлений ТОВ РП-ГРУП товар в сумі 288459,20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 91 від 03.02.2022 р. на суму 30000,00 грн., № 129 від 09.02.2022 р. на суму 50000,00 грн., № 159 від 11.02.2022 р. на суму 20000,00 грн., № 189 від 16.02.2022 р. на суму 50000,00 грн., № 181 від 15.02.2022 р. на суму 30000,00 грн., № 213 від 18.02.2022 р., № 209 від 17.02.2022 р. на суму 20000,00 грн., № 1399 від 29.12.2021 р. на суму 39040,00 грн., № 222 від 21.02.2022 р. на суму 20000,00 грн.

Оскільки відповідач станом на час подання позовної заяви не виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі та не сплатив ТОВ РП-ГРУП залишок заборгованості в сумі 100000,00 грн. за поставлений товар за договором № 1221-1 від 20.12.2021 р., останнє і звернулось з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Окрім того, відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати у повному обсязі поставленого позивачем товару.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 ГПК України, доводів позивача не спростував, доказів оплати решти вартості поставленого товару згідно договору № 1221-1 від 20.12.2021 р. в сумі 100000,00 грн. та, відповідно, відсутності заоборгованості суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 1221-1 від 20.12.2021 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 100000,00 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 9000,00 грн. пені.

Як зазначалось вище, у відповідності з п. 8.2 договору у випадку прострочення розрахунку понад строки, передбачені п. 5.4 договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 1% від несплаченої вартості поставленої партії продукції за кожний день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в цей період.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що розмір останньої, нарахованої на заборгованість відповідача за загальний період з 14.02.2022 р. до 24.02.2022 р. на суму 100000,00 грн., виходячи з 1% розміру пені, визначено позивачем у сумі 9000,00 грн. (1% вартості = 1000,00 грн.*9 днів).

При цьому, згідно ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вказане узгоджується з приписами статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Позивач просить стягнути з відповідача пеню згідно пункту 8.2 договору, проте у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення, що перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ.

Суд, враховуючи вищезазначені норми законодавства, перевіривши на відповідність ним нараховану позивачем на прострочену суму боргу пеню, із врахуванням зазначеного позивачем у позовній заяві періоду нарахування дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а саме розмір пені, який підлягає стягненню, становить 602,74 грн. за період з 14.02.2022 р. до 24.02.2022 р. на суму 100000,00 грн., виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ (14.02.2022 - 24.02.2022 (11 днів) : 10,00 (облікова ставка НБУ), 100000,00 (сума боргу) x (2 x 10,00 : 365) x 11 днів (прострочення) : 100).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю РП-ГРУП.

З приводу розподілу у даній справі судових витрат слід зазначити таке.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що судові витрати складаються з судового збору в розмірі 2684,00 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У підтвердження сплати судового збору позивачем до позовної заяви додано платіжну інструкцію № 12431 від 20.03.2023 р. на суму 2684,00 грн.

Отже, витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, станом на час прийняття рішення позивачем, у підтвердження понесення решти заявлених судових витрат (витрат на правову допомогу), жодних доказів не подано, у зв`язку з чим у суду на час вирішення спору відсутні підстави для розгляду та вирішення питання щодо покладення на відповідача вказаних витрат позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю УМЕДО ГРУП (08001, Київська обл., Бучанський р-н, смт. Макарів, вул. Фастівська (колишня Ватутіна Генерала), буд. 62Б), код 39022461) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю РП-ГРУП (61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Алчевських, буд. 2, код 38397987) 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 602 (шістсот дві) грн. 74 коп. пені, 2477 (дві тисячі чотириста сімдесят сім) грн. 23 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08.06.2023 р.

Суддя В.М. Бабкіна