ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2023 р. Справа№ 910/6590/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Ноліміт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2022 року

у справі №910/6590/22 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Ноліміт"

про стягнення 27 186,72 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача суми пені в розмірі 27186,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем вимог договору №111/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 року щодо вчасної поставки товару позивачу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2022 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ноліміт» на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України суму пені в розмірі 27186,72 грн та суму судових витрат в розмірі 2 481,00 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема, не застосував до спірних правовідносин правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 24.09.2019 року у справі №922/1151/18.

Так, за твердженням скаржника, у позивача відсутні будь-які законні підстави для нарахування пені за порушення строку поставки товару.

Крім того, скаржник вказує що товар фактично був поставлений вчасно, що свідчить про неправомірність прийнятого рішення в цій частині.

Разом з цим всупереч п.п. 24-25 інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю № П-7, під час приймання товару складений позивачем акт не містить вказівки на обов`язкове ознайомлення учасників комісії з даною інструкцією.

Крім того, скаржник наголосив, що зі змісту акти поставки неякісного товару №3 від 14.04.2022 року позивачем не було зазначено кількість оглянутого товару, чи він був оглянутий весь, чи здійснено певний відбір та була оглянута його певна частина.

При цьому, за твердженням скаржника під час приймання товару було порушення умови договору та чинного законодавства, що регулюють процедуру прийому поставленого товару та проведення контрольних заходів, зокрема відбору зразків, вчинення відповідних дій було здійснено неналежними суб`єктами, а складені за результатами таких дій документи не відповідають положенням договору та вимогам чинного законодавства.

Окрім того, під час поставки товару представником відповідача було надано протокол випробувань №211 від 01.12.2021 року та декларацію виробника №113 від 13.04.2022 року, які повністю підтверджують належну якість поставленого товару.

Водночас, скаржник наголосив, що суд першої інстанції неправомірно відмовив відповідачу в зменшенні розміру пені.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2022 року апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2022 по справі № 910/6590/22 залишено без руху.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору.

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2022 по справі № 910/6590/22. Розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

19.12.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що 14.04.2022 року, 21.04.2022 року та 29.04.2022 року відповідачем було здійснено поставку позивачу 10000,00 грн товару на загальну вартість 650400,00 грн, якість яких не відповідала вимогам договору.

Заперечення відповідача щодо того, що поставка відбулась вчасно не підтверджується матеріалами справи, оскільки згідно погоджених сторонами умов договору, поставлений товар має бути якісним та у визначені строки (п.п. 11., 6.3, заявка від 07.04.2022 року), а фактична поставка товару, яка підлягала прийняттю позивачем була поставлена з порушенням зазначених у заяві дат.

При цьому, представник позивача наголосив, що останнім нараховано пеню у відповідності до ч. 2 с. 231 Господарського кодексу України та умов договору №111/ВЗЗ-2022 від 05.04.2022 року.

Питання щодо прийняття постанови в справі відбувається з перевищенням встановленого строку у зв`язку з введенням на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а в подальшому його продовженням.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2022 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" (учасник) було укладено договір №111/ВЗЗ-2022 про закупівлю товару (надалі - договір), відповідно до умов якого учасник зобов`язується поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару зазначена в додатку № 1 до цього договору. Код ДК 021:2015:15330000-0: оброблені фрукти та овочі.

Згідно п. 2.1. договору якість товару, що поставляється учасником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ГСТу, ДСТУ, ТУ на цей вид товару.

Додатком №1 до договору (специфікацією) та пунктом 3.1. визначено, що кількість товару складає 100000 кг на загальну вартість 6 504 000,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 20% - 1 084 000,00 грн.

Найменування товару (асортименту) згідно додатку №1 до договору (специфікації): сухофрукти (суміш) (далі - товар).

Відповідно до п. 5.1. договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, сканкопія якої надсилається замовником з його офіційної електронної пошти на електронну пошту учасника, вказану у розділі 13 цього договору. Учасник зобов`язаний засобами телефонного зв`язку підтвердити замовнику (його уповноваженій особі) отримання заявки. У заявці зазначається найменування Тзтовару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. У випадку корегування інформації, яка зазначена в заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається недійсним.

Передача (приймання-здача) товару здійснюється в пунктах відвантаження, адреси котрих визначені у договорі (п. 5.2. договору)

Згідно п.п. 6.3.1., 6.3.2. договору відповідач зобов`язаний забезпечити поставку якісного товару у строки, встановлені цим договором, а також забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, встановленим цим договором.

За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також іншими чинними нормативно-правовими актами України та цим договором (7.1. договору).

Відповідно до п. 7.3. договору за порушення строку поставки товару, зазначеного у заявці позивача, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.

Згідно п. 10.1. договору останній набирає чинності з дня його підписання Сторонами і/діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", а в частині оплати за поставлений Товар - до повного виконання Сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії Договору може бути продовжений за згодою Сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", але не довше ніж до 31.12.2022 року .

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується скаржником, позивачем з його офіційної електронної пошти було надіслано на електронну пошту відповідача сканкопію заявки позивача №78/8/2-119 від 07.04.2022 року про необхідність поставки товару в кількості 100 000 кг на склади замовника за зазначеними адресами в наступні строки:

- в м. Павлоград за адресою вул. Заводська, 55 - 5000 кг до 13.04.2022 року;

- в м. Павлоград за адресою вул. Заводська, 55 - 5000 кг до 29.04.2022 року;

- в м. Одеса за адресою Люстдорфська дорога, 7 - 5000 кг до 13.04.2022 року;

- в м. Одеса за адресою Люстдорфська дорога, 7 - 5000 кг до 29.04.2022 року;

- в м. Львів за адресою вул. Стрийська, 146 - 10000 кг до 13.04.2022 року;

- в м. Львів за адресою вул. Стрийська, 146 - 10000 кг до 29.04.2022 року;

- в м. Дніпро за адресою вул. Надії Алексєєнко, 46 - 3000 кг до 13.04.2022 року;

- в м. Дніпро за адресою вул. Надії Алексєєнко, 46 - 3000 кг до 29.04.2022 року;

- в м. Київ за адресою вул. Нижньоюрківська, 8-А - 5000 кг до 13.04.2022 року;

- в м. Київ за адресою вул. Нижньоюрківська, 8-А - 5000 кг до 29.04.2022 року;

- в м. Київ за адресою вул. Євгена Коновальця, 38 - 10000 кг до 13.04.2022 року;

- в м. Київ за адресою вул. Євгена Коновальця, 38 - 10000 кг до 29.04.2022 року;

- в м. Золочів за адресою вул. Січових Стрільців, 2 - 5000 кг до 13.04.2022 року;

- в м. Золочів за адресою вул. Січових Стрільців, 2 - 5000 кг до 29.04.2022 року;

- в м. Александрія за адресою вул. Діброви, 77/95 - 1000 кг до 13.04.2022 року;

- в м. Александрія за адресою вул. Діброви, 77/95 - 1000 кг до 29.04.2022 року;

- в с. Старе за адресою вул. Богомольця, 10 - 1000 кг до 13.04.2022 року;

- в с. Старе за адресою вул. Богомольця, 10 - 1000 кг до 29.04.2022 року;

- в м. Запоріжжя за адресою вул. Військбуд, 123 - 5000 кг до 13.04.2022 року;

- в м. Запоріжжя за адресою вул. Військбуд, 123 - 5000 кг до 29.04.2022 року.

Так, за твердженням позивача товар, визначений заявкою від 07.04.2022 року №78/8/2-119, був поставлений відповідачем з порушенням строку, а саме:

- відповідачем поставлено товар у кількості 10 000 кг на загальну суму 650 400,00 грн в м. Павлоград, відповідно до видаткової накладної №НЛ-0000269 від 27.04.2022 року;

- відповідачем поставлено товар у кількості 10 000 кг на загальну суму 650 400,00 грн в м. Одеса, відповідно до видаткової накладної №НЛ-0000235 від 20.04.2022 року;

- відповідачем поставлено товар у кількості 20 000 кг на загальну суму 1300 800,00 грн в м. Львів, відповідно до видаткової накладної №НЛ-0000211 від 18.04.2022 року;

- відповідачем поставлено товар у кількості 6 000 кг на загальну суму 650 400,00 грн в м. Дніпро, відповідно до видаткової накладної №НЛ-0000252 від 26.04.2022 року;

- відповідачем поставлено товар у кількості 10 000 кг на загальну суму 650 400,00 грн в м. Київ, відповідно до видаткової накладної №НЛ-0000307 від 05.05.2022 року;

- відповідачем поставлено товар у кількості 10 000 кг на загальну суму 650 400,00 грн в м. Золочів, відповідно до видаткової накладної №НЛ-0000290 від 28.04.2022 року;

- відповідачем поставлено товар у кількості 2 000 кг на загальну суму 130 080,00 грн в м. Олександрія, відповідно до видаткової накладної №НЛ-0000255 від 26.04.2022 року;

- відповідачем поставлено товар у кількості 10000 кг на загальну суму 650 400,00 грн в м. Запоріжжя, відповідно до видаткової накладної №НЛ-0000213 від 21.04.2022 року.

За твердженням позивача, останній свої зобов`язання виконав своєчасно та у повному обсязі. Проте, відповідач не здійснив поставку товару у строки, передбачені умовами договору, а також в обумовлений строк відповідач не здійснив сплату суми штрафних санкцій згідно з умовами договору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, як правильно встановлено судом першої інстанції, між сторонами виникли правовідносини щодо поставки, купівлі-продажу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, закріплено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

У відповідності до пункту 7.3 договору за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці позивача, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару.

З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що у позивача відсутні будь-які законні підстави для нарахування пені за порушення строку поставки товару.

Водночас, з огляду на викладене є недоречним посилання скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 24.09.2019 року у справі №922/1151/18.

Щодо твердження скаржника, що всупереч п.п. 24-25 інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю № П-7, під час приймання товару складений позивачем акт не містить вказівки на обов`язкове ознайомлення учасників комісії з даною інструкцією, а під час приймання товару було порушення умови договору та чинного законодавства, що регулюють процедуру прийому поставленого товару та проведення контрольних заходів, зокрема відбору зразків, вчинення відповідних дій було здійснено неналежними суб`єктами, а складені за результатами таких дій документи не відповідають положенням договору та вимогам чинного законодавства; зі змісту акти поставки неякісного товару №3 від 14.04.2022 року позивачем не було зазначено кількість оглянутого товару, чи він був оглянутий весь, чи здійснено певний відбір та була оглянута його певна частина;під час поставки товару представником відповідача було надано протокол випробувань №211 від 01.12.2021 року та декларацію виробника №113 від 13.04.2022 року, які повністю підтверджують належну якість поставленого товару, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до п. 7.4 договору, зокрема, у разі поставки неякісного (некомплектного товару або поставки товару з порушенням вимог щодо безпечності або придатності або порушенням розділу 2 цього договору) учасник сплачує замовнику штраф у розмірі 20 % вартості цього товару.

14.04.2022 року відповідачем здійснено поставу 10000 кг товару на загальну вартість 650400,00 грн, якість яких не відповідала вимогам договору. На підставі п. 7.4 розділу 7 договору «ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН» позивач не прийняв неякісний товар на склад, нарахував відповідачу штрафні санкції у розмірі 130080,00 грн та звернувся до Господарського суду міста Києва з метою стягнення штрафу з відповідача за поставку 14.04.2022 року неякісного товару. Відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 року у справі №910/3984/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 року позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі.

22.04.2022 року відповідачем здійснено поставу 10000 кг товару на загальну вартість 650400,00 грн, якість яких не відповідала вимогам договору. На підставі п. 7.4 розділу 7 договору «ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН» позивач не прийняв неякісний товар на склад, нарахував відповідачу штрафні санкції у розмірі 130080,00 грн та звернувся до Господарського суду міста Києва з метою стягнення штрафу з відповідача за поставку 22.04.2022 року неякісного товару. Відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 року у справі №910/4101/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 року позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі.

29.04.2022 року відповідачем здійснено поставу 10000 кг товару на загальну вартість 650400,00 грн, якість яких не відповідала вимогам договору. На підставі п. 7.4 розділу 7 договору «ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН» позивач не прийняв неякісний товар на склад, нарахував відповідачу штрафні санкції у розмірі 130080,00 грн та звернувся до Господарського суду міста Києва з метою стягнення штрафу з відповідача за поставку 29.04.2022 року неякісного товару. Відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2022 року у справі №910/4479/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 року позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі.

Приписами ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вже усталених висновків Верховного Суду (див., зокрема, постанови від 26.11.2019 року у справі № 922/643/19, від 10.12.2019 року у справі № 910/6356/19, від 31.05.2022 року у справі № 910/18584/20) преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Так, суди попередніх інстанцій вже зробили відповідні висновки щодо поставки позивачу товару неналежної якості, належності складеного акту, складу комісії під час огляду товару, тощо, що в свою чергу свідчить на намагання скаржника, ще раз переглянути питання якості товару, висновки по яким були зроблені, як судом першої так і судом апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що товар фактично був поставлений вчасно, що свідчить про неправомірність прийнятого рішення в цій частині,оскільки як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції фактично поставка товару відбулася з простроченням, що підтверджується видатковими накладними (наявні в матеріалах справи), а саме:

- №НЛ-0000269 від 27.04.2022 року (прострочення на 13 днів - з 14.04.2022 року по 26.04.2022 року);

- №НЛ-0000235 від 20.04.2022 року (прострочення на 6 днів - з 14.04.2022 року по 19.04.2022 року);

- №НЛ-0000211 від 18.04.2022 року (прострочення на 4 дні - з 14.04.2022 року по 17.04.2022 року);

- №НЛ-0000252 від 26.04.2022 року (прострочення на 12 днів - з 14.04.2022 року по 25.04.2022 року);

- №НЛ-0000307 від 05.05.2022 року (прострочення на 21 день - з 14.04.2022 року по 04.05.2022 року) + (прострочення на 5 днів - з 30.04.2022 року по 04.05.2022 року);

- №НЛ-0000290 від 28.04.2022 року (прострочення на 14 днів - з 14.04.2022 року по 27.04.2022 року);

- №НЛ-0000255 від 26.04.2022 року (прострочення на 12 днів - з 14.04.2022 року по 25.04.2022 року);

- №НЛ-0000213 від 21.04.2022 року (прострочення на 7 днів - з 14.04.2022 року по 20.04.2022 року).

Колегія суддів перевіривши розрахунок, встановив, що заявлена до стягнення сума штрафу та пені є арифметично правильною та відповідно обґрунтованою.

Скаржник ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції жодними доказами в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України не спростувави викладеного.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення із відповідача 27 186,72 грн пені.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, заявленої до стягнення, колегія суддів відзначає наступне.

У обґрунтування заяви про зменшення розміру пені відповідач посилається на те, що останнім виконано умови договору щодо поставки товару, а позивачем вказаний товар прийнятий без зауважень та заперечень.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Так, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. При цьому, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Вказане питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі № 914/2252/18, від 31.10.2019 року у справі № 924/243/19.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, останні не містять належних та допустимих доказів того, що порушення строків доставки сталось не з вини Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт".

Водночас, колегія суддів відзначає, що розмір штрафних санкцій в даній справі не є надмірно великими, а доводи стосовно зменшення пені є необґрунтованими та безпідставними.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірного відмовив в задоволенні клопотання про зменшення розміру пені.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ними в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2022 року у справі №910/6590/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2022 року у справі №910/6590/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/6590/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун