ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2023 р. Справа №910/11925/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2023

у справі №910/11925/22 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

про стягнення 276 869,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" (далі - ПАТ "СК "Альфа Страхування") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі - ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп") про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 276 869,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що останнім на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 07.08.2021 №330.0000185.708.5930 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Honda", державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі (поліс ОСЦПВВНТЗ №208208070).

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про те, що у нього відсутня можливість виплати страхового відшкодування, оскільки відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування є наявність вини страхувальника, однак станом на дату розгляду справи, ОСОБА_1 до адміністративної або кримінальної відповідальності за вчинення ДТП у встановленому законом порядку притягнутий не був. Також відповідач вказує, що позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, що розрахована не у відповідності до вимог Закону, без врахування коефіцієнту фізичного зносу, і як наслідок, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та недопустимими.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2023 у справі №910/11925/22 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідно до документів наявних в матеріалах справи, в них відсутні докази на встановлення вини страховика відповідача, а відтак у ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" не виникає обов`язку, як у страховика, відшкодувати позивачу збитки.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ПАТ "СК "Альфа Страхування" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Зокрема, скаржник зазначає, що матеріалами справи встановлено, що саме водій відповідача спричинив ДТП, а тому саме відповідач, як страхувальник водія-винуватця зобов`язаний відшкодувати завдані збитки.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не навів ніяких мотивів, з яких він відхилив висновок автотехнічної експертизи від 27.09.2022 №130/22.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2023 у справі №910/11925/22.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2023, апеляційну скаргу ПАТ "СК "Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2023 у справі №910/11925/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Головуючий суддя - Владимиренко С.В. з 06.03.2023 по 10.03.2023 перебувала на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11925/22. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ "СК "Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2023 у справі №910/11925/22.

Матеріали справи №910/11925/22 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 10.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 відмовлено ПАТ "СК "Альфа Страхування" у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "СК "Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2023 у справі №910/11925/22. Вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

24.04.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на апеляційну скаргу, за яким останній просить суд апеляційної інстанції залишити рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2023 у справі №910/11925/22 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що місцевий господарський суд прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Так, відповідач зазначає, що у нього відсутня можливість виплати страхового відшкодування, оскільки відповідно до статті 6 Закону обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування є наявність вини страхувальника, тобто ОСОБА_1 , у вчиненні ДТП. Водночас, позивачем не було надано належних та допустимих доказів вини саме водія ОСОБА_1 у ДТП, яка сталася 30.03.2022, а в обґрунтування своїх вимог ПАТ "СК "Альфа Страхування" посилається лише на той факт, що ним було сплачено відповідну суму страхового відшкодування та те, що відповідальність ОСОБА_1 застраховано у ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп".

Також ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" вказує, що обов`язок відповідача у здійсненні виплати суми страхового відшкодування позивачу в порядку та на умовах передбачених статтею 27 Закону України "Про страхування" може виникнути лише у разі встановлення вини ОСОБА_1 у ДТП, оскільки у договірних відносинах щодо відшкодування шкоди (у т.ч. за договором обов`язкового страхування) страховик несе ризик щодо здійснення такого відшкодування перед третіми особами у разі вчинення протиправних дій страхувальником, якими нанесено шкоду життю, здоров`ю та майну третім особам та така протиправність дій встановлена у передбачений законодавством України спосіб (постановою про притягнення до адміністративної відповідальності чи вироком суду).

Крім того, до відзиву відповідачем долучено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду ухвалена за результатами дослідження наявних в матеріалах справи доказів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 07.08.2021 між ОСОБА_2 (страхувальник) та ПАТ "СК "Альфа Страхування" (страховик) укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №330.0000185.708.5930. Предметом договору є страхування транспортного засобу "Honda", державний номерний знак НОМЕР_2 .

30.03.2022 на а/д М30 Стрий-Ізварине 156 км сталася ДТП за участі двох транспортних засобів: зіткнення автомобіля "Honda", державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , з автомобілем "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_3 , з напівпричепом "Schmitz", державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено застрахований автомобіль "Honda", державний номерний знак НОМЕР_2 . Протокол про адміністративне правопорушення було складено на ОСОБА_2 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.04.2022 у справі №607/4367/22 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Honda", державний номерний знак НОМЕР_2 , було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу та здійснено розрахунок, згідно з яким вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 364 854,04 грн. Вартість транспортного засобу у пошкодженому стані, відповідно до платформи Autoonline компанії Audatex, становить 107 890,00 грн.

ПАТ "СК "Альфа Страхування" було здійснено розрахунок та складено страховий акт від №0537.206.22.01 на суму 276 869,40 грн, з яких 5 250,00 грн зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, що підтверджується довідкою про проведення заліку взаємних однорідних вимог від 05.05.2022, а 271 619,40 грн згідно із заявою про виплату було сплачено страхувальнику, що підтверджується платіжним дорученням від 10.05.2022 №17229. Загалом фактичні витрати позивача склали - 276 869,40 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 , застрахована в ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" згідно полісу №208208070, позивач 31.05.2022 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Проте, 24.06.2022 відповідач відмовив у здійсненні виплати страхового відшкодування, у зв`язку з відсутністю постанови суду про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено виплати страхового відшкодування, позивач звернувся до місцевого господарського суду із даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача 276 869,40 грн страхового відшкодування з відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Положеннями статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 6 Закону встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За приписами частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування у встановлений договором строк.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання зобов`язань за договором добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 07.08.2021 №330.0000185.708.5930 виплатив на користь страхувальника страхове відшкодування у розмірі 271 619,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 10.05.2022 №17229, а також зарахував 5 250,00 грн до суми несплачених страхових платежів страхувальника, що підтверджується довідкою про проведення заліку взаємних однорідних вимог від 05.05.2022.

Згідно зі статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Зі змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України "Про страхування" вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку.

Згідно зі статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.

Як зазначалось вище, приписами статті 993 далі ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" визначено перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, відповідно до документів наявних в матеріалах справи, відсутні докази на встановлення вини страхувальника цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіянню життю, здоров`ю, майну третіх осіб якого застрахована відповідачем (зокрема рішення суду чи визнання вини страхувальником цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіянню життю, здоров`ю, майну, третіх осіб якого застрахована відповідачем, в складеному учасниками ДТП Європротоколі), а відтак у ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" не виник обов`язок, як у страховика, відшкодувати позивачу збитки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що цивільно-правова відповідальність страхувальника за шкоду, заподіянню життю, здоров`ю, майну третіх осіб, яка застрахована відповідачем, в результаті ДТП не настала, а у відповідача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування позивачу.

Також, місцевий господарський суд вірно зазначив, що відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу, та правомірно не прийняв до уваги висновок експерта Скорохода К.М. від 27.09.2022 №130/22, оскільки даний висновок не спростовує відсутності вини страхувальника цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіянню життю, здоров`ю, майну, третіх осіб якого застрахована відповідачем (зокрема рішення суду чи визнання вини страхувальником цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіянню життю, здоров`ю, майну, третіх осіб якого застрахована відповідачем в складеному учасниками ДТП Європротоколі).

Крім того, позивачем не подано до суду першої інстанції клопотання про призначення судової експертизи та необґрунтовано причини неподання такого клопотання в суд першої інстанції. У даному випадку суд першої інстанції обґрунтовано та повно встановив обставини справи, надав належну правову оцінку належним та допустимим доказам, у тому числі відсутності вини водія автомобіля "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про призначення судової авто товарознавчої експертизи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про не обґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

За приписами частини 1 статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2023 у справі №910/11925/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПАТ "СК "Альфа Страхування" задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на ПАТ "СК "Альфа Страхування".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2023 у справі №910/11925/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2023 у справі №910/11925/22 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування".

4. Матеріали справи №910/11925/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков