ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"29" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/371/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.
секретар судового засідання Христенко А.О.
про стягнення 5154039,60 грн, за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився.
Товариство з обмеженою відповідальністю Технохімреагент звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства Одеський припортовий завод, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 5154039,60 грн.
Позиції учасників справи
В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем умов укладених між сторонами договорів на поставку товарів від 17.11.2020 № 20/СН-378, від 17.11.2020 № 20/СН-379, від 14.12.2020 № 20/СН-387 та додаткових угод до них в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.
28.02.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 54-73, т.1), в якому останній просить суд зменшити розмір нарахованих у цій справі 3% річних та інфляційних втрат на 90%. У відзиві на позов відповідач посилається на складний фінансовий стан та збитковість діяльності АТ «ОПЗ», що обумовлено, зокрема, зупиненням виробництва відповідачем аміаку та карбаміду з вересня 2021 року та зупиненням відвантаження виробленої продукції на судна морського транспорту. При цьому відповідач просить суд врахувати, що АТ «ОПЗ» є об`єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави.
В цей же час, відповідач заяв про визнання позову до суду не подавав.
15.05.2023 та 22.05.2023 до суду надійшли заяви позивача та відповідача (а.с. 115-117, 121-122, т.1) про розгляд справи за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.02.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Технохімреагент було залишено без руху із встановленням позивачу десятиденного строку для усунення виявлених судом недоліків.
Приймаючи до уваги усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, ухвалою суду від 08.02.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Технохімреагент було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/371/23; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи; призначено у справі підготовче засідання на 02 березня 2023 року о 14:30.
У судовому засіданні 02.03.2023 судом протокольною ухвалою було відкладено підготовче засідання у справі на 20.03.2023 о 13:45.
20.03.2023 судом було проголошено протокольну ухвалу, згідно з якою суд продовжив строк підготовчого провадження у справі на 30 днів, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 20.04.2023 о 15:00.
Судове засідання 20 квітня 2023 року о 15:00 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Бездолі Д.О. на лікарняному. Ухвалою суду від 24.04.2023 судом було призначено судове засідання у цій справі на 15 травня 2023 року о 17:00. Ухвалами суду від 07.03.2023 та від 24.04.2023 судом були задоволені клопотання позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".
Судове засідання 15 травня 2023 року об 17:00 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Бездолі Д.О. у відпустці за особистими обставинами. Ухвалою суду від 16.05.2023 судом було призначене судове засідання у справі на 29 травня 2023 року о 14:30.
У судовому засіданні 29.05.2023 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 18-26, т.1), між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) були укладені аналогічні за змістом договори поставки товарів, а саме: договір поставки товарів від 17.11.2020 № 20/СН-378 (далі договір № 20/СН-378); договір поставки товарів від 14.12.2020 № 20/СН-387; договір поставки товарів від 17.11.2020 № 20/СН-379 (далі договори).
За умовами п. 1.1. договорів сторони погодили, що постачальник передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари (надалі іменується товар) на умовах, викладених цим договором, кількість, асортимент і технічні умови якого зазначені у специфікації, згідно з Додатком № 1, що складає невід`ємну частину цього договору. Специфікація повинна містити найменування, одиницю виміру, кількість, ціну, загальну вартість.
Згідно з п. 3.2. договорів оплата товару або партії товару за цим договором здійснюється по факту поставки товару протягом 20 банківських днів на підставі рахунку-фактури, виставленого постачальником згідно видаткової накладної, підписаної сторонами договору. Разом з товаром у момент поставки постачальник передає покупцеві видаткову й транспортну накладні, рахунок-фактуру, сертифікат якості товару.
Відповідно до п. 4.3. договорів постачальник передає, а покупець приймає товар на умовах DDP склад покупця (АТ «ОПЗ»: Одеська обл., м. Южне, вул. Заводська, 3).
За умовами п. 4.5. договорів днем виконання постачальником зобов`язань по постачанню товару вважається дата, що вказана покупцем в видатковій накладній (або товарно-транспортній накладній) при одержанні товару.
Згідно з п. 4.8. договорів постачальник на вимогу покупця повинен поставляти товар партіями. Оплата за кожну партію товару здійснюється у відповідності до п. 3.2. даного договору.
Пунктом 8.2. (9.2.) договорів визначено, що сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.
За умовами п. 9.1., 9.2. (10.1., 10.2.) договорів вони набувають чинності з моменту підписання їх другою стороною і діють до повного виконання. Підписи сторін обов`язково скріплюються печатками. Умови договорів у ході їх виконання можуть бути доповнені або змінені лише шляхом оформлення сторонами додаткових угод.
До вищевказаних догорів сторонами були укладені додаткові угоди (а.с. 5, 14-17, т.1), в яких останні погоджували зміни щодо цін поставки окремих партій товару та загальної суми договору № 20/СН-379.
Для отримання, зокрема, товарно-матеріальних цінностей від імені АТ «ОПЗ» відповідачем були видані довіреності заступнику начальника відділу матеріально-технічного постачання Волковій О.Є. від 22.03.2021 № 1011 строком дії до 31.12.2021 (а.с. 13, т.1) та від 26.01.2022 № 223 строком дії до 31.12.2022 (а.с. 6, т.1).
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договорів позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 5154039,60 грн, а саме:
Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем оплати вартості товару на суму 5154039,60 грн, а відповідачем факт отримання і не оплати цього товару у відзиві не заперечений. Відповідач просить суд врахувати збитковий фінансовий стан відповідача, на підтвердження чого до матеріалів справи останній долучив: звіти про фінансові результати відповідача у 2022 році (а.с. 63-67, т.1); наказ АТ «ОПЗ» від 18.09.2021 № 560 «Про зупинку виробництва аміаку і карбаміду» (а.с. 68, т.1); наказ АТ «ОПЗ» від 01.03.2022 № 83 «Про простій працівників АТ «ОПЗ» (а.с. 70-71, т.1); наказ АТ «ОПЗ» від 31.03.2022 № 106 «Про призупинення дії трудового договору з працівниками АТ «ОПЗ» (а.с. 72-73, т.1).
Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договорами поставки товарів від 17.11.2020 № 20/СН-379 та від 14.12.2020 № 20/СН-387 становить 5154039,60 грн, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивача та не спростовано відповідачем.
Законодавство, застосоване судом до спірних відносин
Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.
Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Частиною 3 статті 13 ГПК України визначено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Позиція суду
Судом встановлена обставина неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості товару, отриманого за договорами поставки товарів від 17.11.2020 № 20/СН-379 та від 14.12.2020 № 20/СН-387, внаслідок чого у відповідача рахується заборгованість перед позивачем у сумі 5154039,60 грн. Оскільки ця бездіяльність відповідача суперечить вищевказаним нормам права та договору суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нарахований до стягнення з відповідача основний борг у зазначеній сумі, а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Технохімреагент підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо заявленого відповідачем у відзиві клопотання про зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що такі нарахування позивачем в межах цієї справи не заявлялись, а тому відсутні підстави для вирішення питання щодо їх зменшення.
Розподіл судових витрат
За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За змістом ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2023 рік установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, зокрема, з 1 січня 2023 року 2684,00 гривень.
У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити повністю.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 08 червня 2023 р.

Суддя Д.О. Бездоля