СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Харків Справа №922/2473/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

позивача - Смолякова І.О. (адвокат), довіреність №Dp-78-0323 від 24.03.2023 року, свідоцтово серія ДН№4925 від 27.12.2017 року;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» (вх.№612Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 15.03.2023 року у справі №922/2473/22,

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (, 61109, м.Харків, вул. Безлюдівська, 1, тел.: 057-341-44-50, ел. пошта: kh.dsoua.com),

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» (, 63525, Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Володимирівська, буд. 10, тел.: 050-477-12-85, 057-466-25-30),

про стягнення заборгованості у сумі 2.072.807,85 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» про стягнення заборгованості за договором розподілу природного газу №09420WNUNJFP016 від 01.10.2016 року у сумі 2.072.807,85 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.03.2023 року у справі №922/2473/22 (повний текст складено 16.03.2023 року, суддя Новікова Н.А.) позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» заборгованість за договором розподілу природного газу № 09420WNUNJFP016 від 01.10.2016 року за травень 2022 у розмірі 2072807,85 грн. та 31092,12 грн. витрат по оплаті судового збору.

Вирішено Управлінню державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Харкова повернути Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» 750,00 грн. судового збору, які сплачені згідно з платіжним дорученням №17674 від 10.11.2022 року, оригінал якого залишається в матеріалах судової справи.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- рішення Господарського суду Харківської області від 15.03.2023 року скасувати;

- долучити до матеріалів справи скан-копії оригіналів наступних документів: картки рахунку №6312 від за 2022 рік та картки рахунку №6312 за 2023 рік, сформованими за допомогою бухгалтерської системи С1; платіжних доручень №16563 вiд 25.11.2022 року, №16620 від 29.12.2022 року, №16634 від 13.01.2023 року, №16682 від 10.02.2023 року, №16727 від 15.03.2023 року; акту обстеження будівель і споруд ТОВ «Малинівський склозавод» від 20.05.2022 року, складеного за участю представників Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області тa фотоматеріали;

- прийняти нове рішення, яким встановити реальну суму заборгованості та відстрочити або розстрочити виконання судового рішення Господарського суду Харківської області по справі №922/2473/22 від 15.03.2023 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 року відкрито апеляційне провадження за скаргою відповідача на рішення Господарського суду Харківської області від 15.03.2023 року у справі №922/2473/22. Встановлено строк на протязі якого позивач має право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання на 03.05.2023 року і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку. Витребувано матеріали даної справи з Господарського суду Харківської області.

Вказана ухвала суду була направлена на адреси сторін засобами поштового зв`язку та на електронну пошту, які зазначені у документах, що надані до суду.

12.04.2023 року матеріали справи №922/2473/22 на вимогу ухвали суду надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Від позивача 02.05.2023 року надійшли письмові пояснення (вх.№4878), в яких зазначає, що станом на 01.12.2022 року заборгованість відповідача за договором розподілу природного газу складала 2072807,85 грн. Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем сплачено частково суму заборгованості, а саме: у грудні 2022 року 100000,00 грн., у січні 2023 року 100000,00 грн., у лютому 2023 року 100000,00 грн. та у березні 2023 року 100000,00 грн. Таким чином розмір заборгованості відповідача зменшився та становить 1672807,85 грн. Позивач не заперечує факт оплати, але ані підтвердити, ані спростувати даний факт позивач під час розгляду справи у суді першої інстанції не міг, оскільки 16.01.2023 року під час проведення обшуку у приміщеннях АТ «Харківгаз» було встановлено відсутність первинної та іншої документації, яка забезпечувала діяльність товариства, а також виявлено відсутність доступу до всіх електронних баз, які використовувало АТ «Харківгаз» для забезпечення своєї діяльності. За даним фактом порушено два кримінальних провадження, що підтверджується витягами з ЄРДР (копії додаються), але на даний час позивач наполягає на тому, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором в частині оплати місячної вартості величини річної замовленої потужності в повному обсязі за травень 2022. Крім того, позивач повідомив, що відповідач звернувся до позивача із заявою про розстрочення заборгованості (копія листа додається).

У судовому засіданні 03.05.2023 року з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі та з метою повного і всебічного розгляду справи по суті, враховуючи нез`явлення в судове засідання представника апелянта і неможливість закінчення розгляду скарги в даному судовому засіданні, керуючись приписами ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву у судовому засіданні до 25.04.2023 року про що винесено відповідну ухвалу.

Учасники справи про час та місце судового засідання повідомлялись шляхом направлення на їх поштові адреси та на електронні адреси, що наявні у матеріалах справи (повідомлені учасниками справи шляхом зазначення у документах, які надавались до суду) копій ухвал суду.

Згідно із Законом України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення (включаючи ухвали суду господарського суду про відкриття провадження у справі) є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (ст. 2). Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень; суд вносить до Реєстру всі судові рішення, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (ст. 3). Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст. 4).

Ухвали суду у даній справі були розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим.

Крім того, судом вчинялись дії щодо передання телефонограми про дату та час судового засідання.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання.

Разом з тим, представник апелянта у судове засідання 24.05.2023 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В ухвалі від 03.05.2023 року суд доводив до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи в даному судовому засіданні за відсутності представника апелянта, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 24.05.2023 року представник позивача надав пояснення у справі, а саме вказав, що з боку відповідача вчиняються дії по погашенню заборгованості і врегулюванню питання щодо реструктуризації заборгованості.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та поясненнях доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника апелянта та другого відповідача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язок.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Згідно ч.7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» (відповідач по справі, споживач) має статус споживача природного газу згідно п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, зокрема, споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до п. 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газ (гл. І розділ 1 Кодексу ГРМ).

Відповідно до п. 3 глави 3 розділ VІ Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VІ Кодекс ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Так, матеріали справи свідчать про те, що відповідачем підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу №09420WNUNJFP016 від 01.10.2016 року, відтак відповідач приєднався до умов типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року.

АТ «Харківгаз» надає послуги з розподілу природного газу споживачу по точкам комерційного обліку, які визначені додатками № 4до Типового договору розподілу природного газу, які додаються до заяви-приєднання, а саме: смт. Малинівка, вул. Володимирська, 10.

Згідно п. 2.1. договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Постановою НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 року внесено зміни до Кодексу ГРМ (та до договору відповідно), згідно яких з 01.01.2020 року запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Пунктом 12.2. договору передбачено, що якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

Відповідно до п. 6.1. договору (зі змінами) оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Відповідно до п. 2 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (згідно п.4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ).

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Враховуючи умови договору та норми Кодексу, сторонами було визначено плановий обсяг замовленої річної потужності споживача на 2022 рік, про що сторонами складено акт приймання-передачі природного газу від 30.09.2021 року та становить: 10667376,23 м3 - величина річної замовленої потужності на 2022 рік, та, відповідно, 888948,02 м3 величина замовленої потужності на місяць.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Відповідно до п. 6.8. Типового договору розподілу природного газу надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

На підставі вищевикладеного та умов договору, сторонами було складено акти наданих послуг:

- №ХАЯ82001352 від 31.01.2022 року, згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у січні 2022 року склав 888948,02 м.куб., вартість наданих послуг складає 2122807,87 грн.;

- №ХАЯ82004210 від 28.02.2022 року, згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у лютому 2022 року склав 888948,02 м.куб., вартість наданих послуг складає 2122807,87 грн.;

- №ХАЯ82005967 від 31.03.2022 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у березні 2022 року склав 888948,02 м.куб., вартість наданих послуг складає 2122807,87 грн.;

- №ХАЯ82007639 від 30.04.2022 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у квітні 2022 року склав 888948,02 м.куб., вартість наданих послуг складає 2122807,87 грн.;

- №ХАЯ82009260 від 31.05.2022 року згідно з яким об`єм розподіленого природного газу споживачу у травні 2022 року склав 888948,01 м.куб., вартість наданих послуг складає 2122807,85 грн.

Зазначені акти наданих послуг підписані обома сторонами.

Як вказував позивач у позовній заяві відповідачем частково сплачено заборгованість, однак залишився неоплачений борг за травень 2022 року в розмірі 2072807,85 грн. Вказане стало підставою для звернення позивача з позовом до суду у даній справі.

Колегія суддів відзначає, що підписавши заяву-приєднання, відповідач підтвердив укладення з позивачем договору розподілу природного газу №09420WNUNJFP016 від 01.10.2016 року на умовах Типового публічного договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року та взяв на себе зобов`язання належним чином виконувати умови зазначеного договору, в тому числі в частині оплати вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором.

Положеннями чч. 1-3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За приписами ст. 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або невизначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення вказав, що станом на день прийняття рішення в матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості за послуги з розподілу природного газу за травень 2022 року на суму 2072807,85 грн., а отже не спростованим є наявність у відповідача зазначеної заборгованості.

Отже, беручи до уваги положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи документальними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що після порушення провадження у справі та до моменту прийняття рішення судом першої інстанції у даній справі, відповідачем було частково сплачено основну суму боргу, що підтверджується платіжними дорученнями: №16620 від 29.12.2022 року на суму 100000,00 грн., №16634 від 13.01.2023 року на суму 100000,00 грн., №16682 від 10.02.2023 року на суму 100000,00 грн. та №16727 від 15.03.2023 року на суму 100000,00 грн. Сплата суми боргу відповідачем у розмірі 400000,00 грн. не заперечується позивачем у наданих до суду поясненнях. При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на платіжне доручення №16563 від 25.11.2022 року про сплату 50000,00 грн., оскільки відповідна оплата була врахована позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 400000,00 грн. мало бути закрито.

Підсумовуючи усе зазначене вище, вбачається, що позов обґрунтований та доведений, однак з урахуванням часткових оплат підлягає до задоволення в сумі 1672807,85 грн., саме така сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Вказане призводить до скасування рішення суду першої інстанції в частині з прийняттям нового судового рішення щодо закриття провадження в частині і розподілу судових витрат.

Щодо вимог апелянта викладених у скарзі про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення Господарського суду Харківської області по справі №922/2473/22 від 15.03.2023 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Наразі суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції і не діє як суд першої інстанції. Отже вказане виключає можливість розгляду відповідного клопотання.

Разом з тим, слід відмітити, що клопотання сформульовано неналежним чином та містить альтернативний зміст. Так незрозумілим є на чому саме наполягає заявник: на розстроченні чи відстроченні виконання рішення суду, або на двох позиціях. Якщо пріоритетним є розстрочення, то на який строк та за яким графіком; якщо відстрочення, то також не вказано на який строк. Колегія суддів звертає увагу, що апелянт у справі не обмежений у праві звернутися з таким клопотанням, яке буде належним чином оформлено та у відповідному порядку до суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог. Разом з тим, враховуючи неповне з`ясування обставин справи дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, у зв`язку з чим таке рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, п.2, ч.1 ст.275, п.1, 3 ст. 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 15.03.2023 року у справі №922/2473/22 скасувати в частині повного задоволення позовних вимог, стягнення 400000,00 грн. і розподілу судових витрат.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» заборгованості за договором розподілу природного газу №09420WNUNJFP016 від 01.10.2016 року за травень 2022 у розмірі 400000,00 грн. закрити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» (, 63525, Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Володимирівська, буд. 10) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (, 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1) 25091,34 грн. витрат по оплаті судового збору.

В решті рішення Господарського суду Харківської області від 15.03.2023 року у справі №922/2473/22 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05 червня 2023 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук