ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 року м.Дніпро Справа № 904/2671/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чус О.В. (доповідач),

судді Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Солодова І.М.

Представники сторін:

від позивача: В`юнченко О.А., довіреність №3520 від 24.11.2022, самопредставництво;

від відповідача: Боголіп Ю.В., довіреність №б/н від 07.12.2022, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 (повне судове рішення складено 31.01.2023., суддя Бажанова Ю.А.) у справі №904/2671/22

за позовом Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, м. Нікополь Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення 1 821 751,55 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Нікопольська міська рада Дніпропетровської області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на свою користь заборгованість у розмірі 1 166 049,88 грн.;

- стягнути з Акціонерного товариство "Українська залізниця" на свою користь заборгованість у розмірі 84 789,02 грн.;

- стягнути з відповідачів пропорційно задоволенню позовних вимог судовий збір на користь особи, яка його сплатила.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державне підприємство "Придніпровська залізниця" та Акціонерне товариство "Українська залізниця" не в повному обсязі (на меншу площу) здійснює декларування і сплату грошових зобов`язань, зокрема в частині невідповідності площі земельної ділянки правовстановлюючих документів та незастосуванням необхідних коефіцієнтів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2023, у даній справі, позов Нікопольської міської ради Дніпропетровської області до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 821 751,55 грн. задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд 5, ) на користь Нікопольської міської ради Дніпропетровської області (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 3, ) 1 720 014,03 грн. заборгованості. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд 5, ) на користь Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області 53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 3, код одержувача 04052198, банк платника ДКСУ м. Київ, МФО 820172, рахунок UA0046934, призначення платежу: повернення судового збору (КЕКВ 2800) 25 800,21 грн. витрат зі сплати судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог на суму 1 720 014,03 грн та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не досліджено всіх наданих відповідачем до матеріалів справи доказів, які є належними та допустимими у розумінні норм ГПК України, що свідчить про порушення судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права.

Так скаржник зазначає про те, що в даному випадку відповідачу на праві постійного користування належать земельні ділянки, що підтверджується наданими Актами на право постійного користування земельними ділянками. Таким чином, відповідач є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку.

Відповідач протягом спірного періоду використовував спірну земельну ділянку на правовій підставі із здійсненням встановленої чинним законодавством плати за землю, що свідчить про відсутність безпідставного збереження ним за рахунок позивача грошових коштів внаслідок використання спірних земельних ділянок та відповідно, про відсутність порушеного права позивача, на захист якого він подав позов у цій справі.

Суд першої інстанції присудивши до стягнення заявлену позивачем суму збитків, фактично стягнув з відповідача земельний податок. При цьомупорядок адміністрування та справляння такого податку встановлений Податковим кодексом України, а отже, зазначений спір перебуває у сфері публічно-правових відносин, тобто виходить за межі юрисдикції господарських судів.

Законодавство прямо передбачає суб`єктів владних повноважень, які мають виключне право звертатися до суду про стягнення податків (в т.ч. земельного податку), натомість Рада не є таким суб`єктом.

Отже, виходячи з установленого судом першої інстанції факту, що відповідач є постійним землекористувачем земельних ділянок на підставі державних актів на право постійного користування землею, а отже належним способом захисту є стягнення земельного податку, а не безпідставно збережених коштів, а належним позивачем має бути орган доходів і зборів, а не міська рада як уповноважена власником землі особа.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2023 у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2023 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/2671/22. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/2671/22.

24.02.2023 матеріали справи № 904/2671/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 у справі №904/2671/22 залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: - подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору, надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 у справі №904/2671/22. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 04.05.2023 о 10 год. 00 хв.

27.03.2023 представником Нікопольської міської ради Дніпропетровської області надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про те, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, правильно та повно дослідив докази та виніс законне та обґрунтоване рішення з дотриманням всіх процесуальних вимог ГПК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для його оскарження та скасування. З доводами, викладеними в апеляційній скарзі, позивач не погоджується та вважає їх необгрунтованими, непідтвердженими жодними належними та допустимими доказами та документами.

Зокрема, у відзиві зазначено, що предметом даного позову для звернення Нікопольської міської ради до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів є стягнення заборгованості, а підставою - факт недоодержання позивачем доходів у зв`язку з безпідставним збереженням відповідних коштів відповідачами (занижена площа земельних ділянок, занижені розрахунки).

За даних обставин Нікопольська містка рада звертається до суду не як суб`єкт владних повноважень та не у розумінні та обґрунтуванні Податкового кодексу Україні. Нікопольська міська рада за даних обставин є належним та правомочним Позивачем так як: - має право звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів; - може вимагати усунення будь-яких порушень прав на землю; - має право отримувати плату за земельні ділянки у повному обсязі; - відповідач без достатньої правової підстави (неправильна площа, неправильний розрахунок) за рахунок позивача зберіг у себе відповідні кошти; - стягнення заборгованості обґрунтовується не податковим законодавством.

04.05.2023 в судовому засіданні оголошена перерва до 01.06.2023 на 10:20.

01.06.2023 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши присутніх представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Державного акту на право постійного користування землею від 26.02.1999 реєстраційний номер 651 в постійному користуванні Придніпровської залізниці перебуває земельна ділянка площею 96,4960 га.

Згідно Державного акту на право постійного користування землею від 31.01.1996 реєстраційний номер 512 в постійному користуванні Нікопольської дистанції колії Придніпровської залізниці перебуває земельна ділянка площею 15,0810 га.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 було утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", до якого зокрема, увійшло Державне підприємство "Придніпровська залізниця".

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 "Питання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" було затверджено Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідно до пункту 2 якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, які реорганізовано шляхом злиття згідно з Додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200; пунктом 12 Статуту закріплено, що товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

21.10.2015 відбулася державна реєстрація Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", в дані про юридичних осіб, правонаступником яких є юридична особа увійшло і Державне підприємство "Придніпровська залізниця", Регіональна філія "Придніпровська залізниця" значиться як відокремлений підрозділ юридичної особи - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

18.08.2015 Міністерством інфраструктури України відповідно до статті 107 Цивільного кодексу України було затверджено передавальний акт Державного підприємства "Придніпровська залізниця", відповідно до якого правонаступництво щодо усього майна, прав та обов`язків Державного підприємства "Придніпровська залізниця" після його реорганізації шляхом злиття переходить до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до пункту 2.1 Положення про Регіональну філію "Придніпровська залізниця" філія є окремим підрозділом товариства, який не має статусу юридичної особи та діє від імені товариства та в його інтересах, здійснює делеговані товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності товариства.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" відповідно до статті 85 Господарського кодексу України та статті 115 Цивільного кодексу України набуло право постійного користування на земельні ділянки площею 96,4960 га Державний акт на право постійного користування землею серії 26.02.1999 за реєстровим номером 651 та площею 15,0810 га - Державний акт на право постійного користування землею серії 22.11.1995 за реєстровим номером 512, що підтверджується витягом зведеного переліку земельних ділянок Державного підприємства "Придніпровська залізниця" право постійного користування, яким вноситься до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Нікопольська міська рада Дніпропетровської області посилається на те, що у період з 01.09.2019 по 31.12.2019 відповідачем сплачувалася плата за земельну ділянку (яка перебуває у користуванні відповідача згідно Державного акту на право постійного користування землею від 26.02.1999 реєстраційний номер 651 площею 96,4960 га) у меншому розмірі, а саме без застосування коефіцієнтів функціонального використання земель (Кф), зонального коефіцієнту (Км2), локального коефіцієнту (Км3), без застосування коефіцієнту Кф 3 для земельних ділянок інформація про які не внесена до Державного земельного кадастру та за площу меншу, ніж зазначено в Державному акті (за площу 90,9984 га), що призвело заборгованості зі сплати за земельну ділянку площею 95,9481 га (96,4960 га 0,5479 га (розмір вилученої земельної ділянки) за спірний період у розмірі 1 166 049,88 грн.

Так, відповідно до довідки (лист від 29.10.2021 №18-4-0.102, 1-339/43-21) Управлінням у Нікопольському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надано вихідні дані згідно технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 96,4960 га, а саме:

- базова вартість земельної ділянки, грн./кв.м.=107,01;

- економіко-планувальна зона = 94 (100.00%);

- коефіцієнт Км2= 1,00;

- локальні коефіцієнти за місцезнаходженням земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони=0.95*0.95*0.95*0.95*0.95*0.91*1.04*1.04*1.09;

- сукупний коефіцієнт Км3=0.83;

- коефіцієнт Кф: стосується земельних ділянок відомості ДЗК не відповідають наказу Держгеоокадастру України від 23.07.2010 №548. Від 17.07.2018 набрав чинності наказ Міністерства аграрної політики та продовольства №162 від 27.03.2018 "Про внесення змін до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів", згідно якого змінено коефіцієнт, яких характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) для земельних ділянок, інформація про які не внесені до відомостей Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель з "2" на "3".

Нікопольська міська рада Дніпропетровської області посилається на те, що у період з 01.09.2019 по 31.10.2021 відповідачем сплачувалася плата за земельну ділянку (яка перебуває у користуванні відповідача згідно Державного акту на право постійного користування землею від 22.11.1995 реєстраційний номер 512 площею 15,0810 га) у меншому розмірі, а саме без застосування коефіцієнтів функціонального використання земель (Кф), зонального коефіцієнту (Км2), локального коефіцієнту (Км3), без застосування коефіцієнту Кф 3 для земельних ділянок інформація про які не внесена до Державного земельного кадастру що призвело заборгованості зі сплати за земельну ділянку площею 15,0810 за спірний період у розмірі 655 701,67 грн.

Так, відповідно до довідки (лист від 29.10.2021 №18-4-0.102, 1-339/43-21) Управлінням у Нікопольському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надано вихідні дані згідно технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 15,081 га, а саме:

- базова вартість земельної ділянки, грн./кв.м.=107,01;

- економіко-планувальна зона = 94 (55%), 99 (33%), 9 (7%), 14 (1%),;

- коефіцієнт Км2= 1,06;

- локальні коефіцієнти за місцезнаходженням земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони=1.06*0.95*0.95*0.95*0.95*0.951*1.02;

- сукупний коефіцієнт Км3=0.84;

- коефіцієнт Кф: стосується земельних ділянок відомості ДЗК не відповідають наказу Держгеоокадастру України від 23.07.2010 №548. Від 17.07.2018 набрав чинності наказ Міністерства аграрної політики та продовольства №162 від 27.03.2018 "Про внесення змін до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів", згідно якого змінено коефіцієнт, яких характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) для земельних ділянок, інформація про які не внесені до відомостей Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель з "2" на "3".

Акціонерне товариство "Українська залізниця" посилається на те, що у спірному періоді сплачувало плату за землю на підставі інформації відділу у м. Нікополі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополь Головного Управління Держгеокадастру від 21.10.2019 №19-4-0.172-27/120-19 (в якому відсутні дані про економіко планувальну зону, коефіцієнт Км2, локальні коефіцієнти Км3 та коефіцієнт Кф) за земельну ділянку, яка фактично використовується у розмірі 91,0060 га (96,496 га 0,2190 га (вилучено на підставі рішення Нікопольської міської ради від 30.07.1994) 0,5479 га (вилучено на підставі рішення Нікопольської міської ради від 16.03.2001) 4,7231 га (вилучено на підставі рішення Нікопольської міської ради від 10.01.2001 шляхом передання на баланс КП "Нікопольське ЖЕО) та 15,0810 га; посилається на відсутність боргу щодо плати за землю, на підтвердження чого надає податкові декларації за спірний період.

Нікопольська міська рада Дніпропетровської області посилається на несплату у повному обсязі відповідачем плати за землю, яка перебуває у постійному користуванні відповідача на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії 26.02.1999 за реєстровим номером 651 та Державного акту на право постійного користування землею серії 22.11.1995 за реєстровим номером 512 у період з 01.09.2019 по 31.10.2021 у загальному розмірі 1 821 751,55 грн., проти чого заперечує Акціонерне товариство "Українська залізниця", що і є причиною виникнення спору.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72,14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом положень глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Зазначені правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 та в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.02.2020 у справі №913/169/18.

З матеріалів справи вбачається, що Нікопольська міська рада Дніпропетровської області просить стягнути з відповідача 1 821 751,55 грн. (заборгованість за земельну ділянку площею 95,9481 га у розмірі 1 166 049,88 грн за період з 01.09.2019 по 31.12.2019) та заборгованість за земельну ділянку площею 15,0810 га у розмірі 655 701,67 грн за період з 01.09.2019 по 31.10.2021).

Згідно Державного акту на право постійного користування землею від 26.02.1999 реєстраційний номер 651 в постійному користуванні відповідача перебуває земельна ділянка площею 96,4960 га.

Рішенням Нікопольської міської ради від 30.07.1999 №15-7/ХХІІІ припинено право постійного користування частиною земельної ділянки та вилучено земельну ділянку площею 0,2190 га.

Рішенням Нікопольської міської ради від 15.03.2001 №31-20/ХХІІІ припинено право постійного користування частиною земельної ділянки та вилучено земельну ділянку площею 0,54790 га.

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 10.10.2001 №692 передано на баланс КП "Нікопольське ЖЕО" житловий фонд ДП "Придніпровська залізниця" в межах м. Нікополь, 01.05.2004 складений акт про перерахунок структури земельного фонду ДП "Придніпровська залізниця" та відчуження земельної ділянки під розміщення житлового фонду площею 4,7231 га.

При здійсненні розрахунку плати за землю Нікопольська міська рада Дніпропетровської області нараховує плату за земельну ділянку площею 95,9481 га (96,4960 га 0,5479 га (враховано вилучення частини земельної ділянки на підставі від 15.03.2001 №31-20/ХХІІІ).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 1 821 751,55 грн. (заборгованість за земельну ділянку площею 95,9481 га у розмірі 1 166 049,88 грн за період з 01.09.2019 по 31.12.2019) та заборгованість за земельну ділянку площею 15,0810 га у розмірі 655 701,67 грн за період з 01.09.2019 по 31.10.2021).

Так, рішенням Нікопольської міської ради від 30.07.1999 №15-7/ХХІІІ вилучено і припинено у землекористувача Державного підприємства "Придніпровська залізниця" право постійного користування частиною земельної ділянки площею 0,2190 га та передано вказану земельну ділянку у користування Закритому акціонерному товариству "Уніком" для комерційного використання ринкової інфраструктури.

Контроль за виконанням вказаного рішення покладено на постійну комісію питань житлово-комунального господарства архітектури будівництва та енергозбереження на начальника відділу земельних ресурсів Більченко Л.Т. (а.с. 66, том 1).

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 10.10.2001 №692 передано на баланс КП "Нікопольське ЖЕО" житловий фонд ДП "Придніпровська залізниця" в межах м. Нікополь згідно з додатком (а.с. 192, 193, том 1).

01.05.2004 складений акт, в тому числі за участю начальника Нікопольського міського відділу земельних ресурсів Більченко Л.Т., про перерахунок структури земельного фонду ДП "Придніпровська залізниця" та відчуження земельної ділянки під розміщення житлового фонду площею 4,7231 га (а.с. 146, том 1).

Згідно листа Нікопольського відділу земельних ресурсів №467 від 19.05.2004 після відчуження земельних ділянок під розміщення житлового фонду, який передано на баланси КП "ЖЕК-5", КП "ЖЕК№8", КП "ЖЕК №9" за фактичним користуванням внесені зміни з 01.05.2004 в структурі земельного фонду за Криворізькою дистанцією захисних лісонасаджень залишилась у користуванні площа 106,087 га, але буде уточнена після геодезичних вимірів та виготовлення технічної документації через ліцензійні підприємства, що виконують таки види робіт (а.с. 67, том 1).

З наведеного вбачається, що у користуванні Акціонерного товариства "Українська залізниця" перебувають земельні ділянки площею 106,087 га (91,0060 га (96,496 га 0,2190 га 0,5479 га 4,7231 га) + 15,0810 га).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що плата за землю підлягає сплаті за земельну ділянку, яка фактично використовується у розмірі 91,0060 га (Державний акт на право постійного користування землею серії 26.02.1999 за реєстровим номером 651) та у розмірі 15,0810 га (Державний акт на право постійного користування землею серії 22.11.1995 за реєстровим номером 512).

Оцінивши фактичні обставини справи комплексно, господарський суд правомірно відхилив доводи позивача про те, що оплаті підлягає земельна ділянка, розмір площі якої зазначено в Державному акті на право постійного користування з огляду на те, що вилучення земельних ділянок здійснювалось на підставі рішень позивача та за участю відділу земельних ресурсів, в позові позивач посилається, що спір стосується плати за фактичне користування земельними ділянками.

Матеріалами справи встановлено, що Нікопольською міською радою Дніпропетровської області при здійсненні розрахунку заборгованості за період з 01.09.2019 по 31.12.2019 за земельну ділянку (яка перебуває у користуванні відповідача згідно Державного акту на право постійного користування землею від 26.02.1999 реєстраційний номер 651 площею 96,4960 га) використані дані довідки (лист від 29.10.2021 №18-4-0.102, 1-339/43-21) Управлінням у Нікопольському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - вихідні дані згідно технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме:

- базова вартість земельної ділянки, грн./кв.м.=107,01;

- економіко-планувальна зона = 94 (100.00%);

- коефіцієнт Км2= 1,00;

- локальні коефіцієнти за місцезнаходженням земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони=0.95*0.95*0.95*0.95*0.95*0.91*1.04*1.04*1.09;

- сукупний коефіцієнт Км3=0.83;

- коефіцієнт Кф: стосується земельних ділянок відомості ДЗК не відповідають наказу Держгеоокадастру України від 23.07.2010 №548. Від 17.07.2018 набрав чинності наказ Міністерства аграрної політики та продовольства №162 від 27.03.2018 "Про внесення змін до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів", згідно якого змінено коефіцієнт, яких характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) для земельних ділянок, інформація про які не внесені до відомостей Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель з "2" на "3".

Нікопольською міською радою Дніпропетровської області при здійсненні розрахунку заборгованості за період з 01.09.2019 по 31.10.2021 за земельну ділянку (яка перебуває у користуванні відповідача згідно Державного акту на право постійного користування землею від 22.11.1995 реєстраційний номер 512 площею 15,0810 га) використані дані довідки (лист від 29.10.2021 №18-4-0.102, 1-339/43-21) Управлінням у Нікопольському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - вихідні дані згідно технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею, а саме:

- базова вартість земельної ділянки, грн./кв.м.=107,01;

- економіко-планувальна зона = 94 (55%), 99 (33%), 9 (7%), 14 (1%);

- коефіцієнт Км2= 1,06;

- локальні коефіцієнти за місцезнаходженням земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони=1.06*0.95*0.95*0.95*0.95*0.951*1.02;

- сукупний коефіцієнт Км3=0.84;

- коефіцієнт Кф: стосується земельних ділянок відомості ДЗК не відповідають наказу Держгеокадастру України від 23.07.2010 №548. Від 17.07.2018 набрав чинності наказ Міністерства аграрної політики та продовольства №162 від 27.03.2018 "Про внесення змін до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів", згідно якого змінено коефіцієнт, яких характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) для земельних ділянок, інформація про які не внесені до відомостей Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель з "2" на "3".

Як доречно зазначив суд першої інстанції, Рішенням Нікопольської міської ради №40-28/V від 01.08.2008 "Про затвердження технічної документації з коригування грошової оцінки земель міста Нікополь" затверджено технічну документацію "коригування грошової оцінки земель міста Нікополь" в частині затвердження базової вартості земель м. Нікополь 107,01 грн. за 1 м2; економіко-планувального зонування території м. Нікополь (100 зон), Км2 зональний коефіцієнт, Км3 - локальний коефіцієнт (а.с. 125-129, том 1).

Рішенням Нікопольської міської ради №2-31/V від 24.10.2008 "Про внесення змін до рішення Нікопольської міської ради №40-28/V від 01.08.2008 "Про затвердження технічної документації з коригування грошової оцінки земель міста Нікополь" з 01.01.2009 затверджено технічну документацію "коригування грошової оцінки земель міста Нікополь" в частині затвердження базової вартості земель м. Нікополь 107,01 грн. за 1 м2; економіко-планувального зонування території м. Нікополь (100 зон), Км2 зональний коефіцієнт, Км3 - локальний коефіцієнт в новій редакції (а.с. 130-134, том 1).

Таким чином, плата за користування землями у м. Нікополь має здійснюватись з урахуванням даних про економіко планувальну зону, коефіцієнт Км2, локальні коефіцієнти Км3 та коефіцієнт Кф.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції доречно врахував те, що застосуванню підлягає Кф « 3» для земельних ділянок, інформація про які не внесена до Державного земельного кадастру (наказ Мінагрополітики від 27.03.2018 № 162).

Тому, посилання відповідача на те, що йому не було відомо про вказані коефіцієнти (необхідність їх застосування), не звільняють його від сплати відповідної заборгованості.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність заявлення позивачем про стягнення з відповідача 1 064 312,36 заборгованість за земельну ділянку площею 91,0060 га за період з 01.09.2019 по 31.12.2019) та 655 701,67 грн. за земельну ділянку площею 15,0810 га за період з 01.09.2019 по 31.10.2021.

Доводи відповідача/скаржника щодо відсутності заборгованості зі сплати земельного податку за спірні земельні ділянки, на підтвердження чого ним подану податкові декларації, та доводи щодо неналежного позивача у справі відхиляються колегією суддів.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, матеріалами справи підтверджується, що у спірний період відповідачем подавались податкові декларації з плати за землю та сплачувалась задекларована плата, між тим, предметом спору є стягнення плата за землю, яка не була задекларована, однак підлягала сплаті, у розмірі встановленому судом на користь позивача відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, зібрані позивачем при розгляді даної справи, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення є більш вірогідними, ніж докази надані відповідачем в обґрунтування заперечень проти оскаржуваного рішення.

Доводи заявника апеляційної скарги є безпідставними, не містять жодних фактичних даних або посилань на докази, які б спростували позицію суду першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні та свідчили б про недобросовісне користування позивачем наданими йому правами.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 у справі №904/2671/22 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 у справі №904/2671/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.06.2023.

Головуючий суддя О.В.Чус

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв