ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2023 Справа № 917/2012/21
про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки, стягнення 390184,14 грн
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н.І.
Учасники справи згідно протоколу судового засідання
Ухвалою суду від 04.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 03.02.2022 на 12-50 год.
Прокуратура в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач зобов`язання щодо сплати орендної плати за договором оренди землі від 08.11.2018 не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість по орендній платі на загальну суму 390 184,14 грн., що є підставою для розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки Ланнівській сільській раді Полтавської області.
Ухвалою суду від 03.02.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено розгляд справи на 31.03.2022 на 09-50 год.
Ухвалою суду від 24.05.2022 відкладено розгляд справи на 26.07.2022 на 10-00 год.
Ухвалою суду від 26.07.2022 за клопотанням представника відповідача (вх. № 4991 від 26.07.2022) розгляд справи відкладено на 01.09.2022 на 09-50 год.
Від прокуратури до суду надійшов лист з детальним розрахунком суми боргу по орендній платі (вх. № 5545 від 15.08.2022р.).
01.09.2022 від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення (вх. № 6053), в яких зазначено, що необхідно було внести зміни до договору оренди землі, оскільки проведено реєстраційні дії по зміні назви товариства, змінились сторона (відбулася реорганізація Федорівської сільської ради) й реквізити сплати орендної плати і дані факти призвели до неможливості здійснити всі дії, що були обумовлені договором. Також у письмових поясненнях зазначається про недоведеність прокуратурою неналежного виконання органом місцевого самоврядування своїх прямих обов`язків й звернення останнього до органів прокуратури, щоб ті вжили заходів прокурорського реагування, що не є підставою для звернення до суду.
Ухвалою суду від 01.09.2022 відкладено розгляд справи на 04.01.2022 на 09-40 год.
16.09.2022 від позивача Ланнівської сільської ради до суду надійшла заява (вх. № 6581), в якій сільська рада заперечує проти задоволення письмових пояснень представника ТОВ "Торговий дім Карлівщини", вважає розрахунок заборгованості з орендної плати та вимоги, викладені у позовній заяві, правильними та такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 17.10.2022 розгляд справи призначено на 10.11.2022 на 09:40 год., оскільки судове засідання, призначене на 04.10.2022 на 9:40 год, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Ухвалою суду від 10.11.2022 відкладено розгляд справи на 20.12.2022 на 11-40 год.
Ухвалою від 20.12.2022 судом закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 09.02.2023 на 11-30 год.
Ухвалою суду від 09.02.2023 відкладено розгляд справи на 13.04.2023 на 11-30 год. Ухвала суду надсилалась учасникам справи на їх електронну адресу 17.02.2023.
В судовому засіданні 13.04.2023 ухвалено рішення згідно ст. 240 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
Проведеним Решетилівською окружною прокуратурою вивченням стану додержання вимог земельного законодавства суб`єктами господарювання на території Ланнівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та своєчасності сплати за користування земельними ділянками встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Карлівщини неналежним чином виконуються умови договору оренди земельної ділянки щодо своєчасності сплати за її користування.
Пунктами 3 та 4 вказаного договору визначено, що на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна. Земельна ділянка передається в оренду без будинків, будівель, споруд та інших об`єктів.
Договір оренди від 08.11.2018р. укладено строком на 7 років (пункт 8 договору).
Пунктом 9 договору оренди землі визначено, що орендна плата, яка визначена за результатами земельних торгів, вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 220967,76 грн. у рік. Пунктом 10 договору визначено, що орендна плата вноситься щомісяця протягом 30 календарних днів, що наступають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця у розмірі 1/12 частини річної орендної плати (192,47% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки) на розрахунковий рахунок в місцевий бюджет Федорівської сільської ради Карлівського району Полтавської області.
Пунктом 11 договору оренди від 08.11.2018р. встановлено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку державної власності здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.
Згідно з пунктом 25 договору оренди земельної ділянки орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 28 договору оренди землі передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.
Пунктом 34 договору оренди визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до Закону та Договору (пункт 38 договору).
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.04.2019 відбулися зміни назви ТОВ «Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини» (ЄДРПО 38614911) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карлівщини» (відповідач, ЄДРПО 38614911).
Так, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області виконало свої зобов`язання за договором оренди землі в повному обсязі, передавши відповідачу земельну ділянку, яка являється предметом вищевказаного договору та розташована на території Федорівської сільської ради Карлівського району Полтавської області (на даний час Ланнівська сільська рада).
17.11.2021 Ланнівська сільська рада Полтавського району Полтавської області звернулась до ТОВ Торговий дім Карлівщини з претензією (№02-29/1825) щодо погашення суми заборгованості за оренду землі, але відповідачем вона проігнорована та заборгованість не сплачена в добровільному порядку.
Отже, відповідач всупереч взятих на себе договірних зобов`язань не сплатив заборгованість з орендної плати, у зв`язку з чим у нього, на момент звернення з даним позовом до суду, виникла заборгованість з орендної плати на підставі договору оренди землі від 08.11.2018р. в сумі 390 184,14 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Ланнівська сільська рада Полтавського району Полтавської області є власником спірної земельної ділянки, а тому є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до статті 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає уповноваженому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необгрунтованим.
Решетилівською окружною прокуратурою 23.11.2021 скеровано на адресу Ланнівської сільської ради Полтавського району лист (вих.№56/1-5086вих-21) щодо самостійного вжиття заходів по стягненню суми заборгованості в примусовому порядку. Необхідність втручання органів прокуратури з метою захисту інтересів держави виникла у зв`язку з тим, що протягом розумного строку зазначений орган самостійно не звернувся до суду з відповідним позовом, а лише скерував на адресу відповідача 17.11.2021 претензію та листом від 17.12.2021 за вих. № 02-29/1983 звернувся до органів прокуратури з проханням вжиття заходів прокурорського реагування шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Наведена обставина свідчить про те, що Ланнівська сільська рада фактично самоусунулася від виконання покладених на неї повноважень щодо стягнення заборгованості по орендній платі за користування ТОВ Торговий дім Карлівщини спірною земельною ділянкою та не вжила достатніх заходів щодо поновлення інтересів держави. Бездіяльність сільської ради щодо стягнення заборгованості в судовому порядку може призвести до втрати такої можливості в майбутньому у зв`язку зі сплином строків позовної давності.
Згідно листа Ланнівської сільської ради №02-29/1983 від 17.12.2021 встановлено, що скеровано претензію до ТОВ Торговий дім Карлівщини про погашення заборгованості, але кошти від відповідача не надходили. Ланнівська сільська рада з позовною заявою про стягнення заборгованості по орендній платі у судовому порядку не зверталася.
Враховуючи викладене, підставами для подачі даного позову та представництва інтересів Ланнівської сільської ради Полтавського району є тривале невжиття останньою жодних заходів спрямованих на стягнення коштів з відповідача та є виключними випадками, що встановлено вимогами ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України Про прокуратуру, на усунення виявлених порушень та захисту інтересів держави прокурором.
Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, Решетилівською окружною прокуратурою, попередньо, 21.12.2021 повідомлено Ланнівську сільську раду Полтавського району Полтавської області про здійснення представництва її інтересів у суді при стягненні заборгованості по орендній платі з ТОВ Торговий дім Карлівщини, розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки.
Підставою для подачі даного позову прокурор зазначає захист інтересів держави, оскільки внаслідок порушення відповідачем умов договору до бюджету не надходить відповідна сума коштів, що ускладнює виконання сільською радою завдань, покладених на неї Конституцією України та іншими законами України.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що прокуратурою обґрунтовано підстави для представництва інтересів держави та звернення з даним позовом до суду.
Вивчивши матеріали справи, надавши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди землі.
Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 2 зазначеного Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Статтею 13 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Однією з істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (стаття 15 Закону України Про оренду землі).
Відповідно до статті 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно зі статтею 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до вимог статті 96 Земельного кодексу України, землекористувач зобов`язаний своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Пунктом 14.1.136 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Згідно з статтею 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
При цьому згідно з пунктом 288.4 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).
Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору оренди землі від 08.11.2018 р. у встановлений договором строк не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем по орендній платі за період з 30.03.2020 по 31.10.2021 (включно) в сумі 390 184,14 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Доказів погашення боргу відповідачем не надано.
Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за період з 30.03.2020 по 31.10.2021 (включно) в сумі 390 184,14 грн обґрунтована, підтверджена належними доказами та підлягає судом задоволенню.
Щодо вимоги прокурора про розірвання спірного договору оренди землі, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі (ст. 21 Закону України "Про оренду землі").
Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
У статті 141 Земельного кодексу України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.
Пунктом 34 договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями Цивільного кодексу України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 Земельного кодексу України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 Цивільного кодексу України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
У даному випадку порушення умов Договору є "істотним" з огляду на довготривале невнесення відповідачем орендної плати, на сплату якої розраховував орендодавець, надаючи земельну ділянку у користування.
Договір оренди землі від 08.11.2018 укладався з метою наповнення бюджету сільської ради шляхом отримання плати за оренду землі, проте, незважаючи на взяті, згідно договору оренди на себе зобов`язання, відповідач ухиляється від їх належного виконання, в результаті чого Ланнівській сільській раді завдана матеріальна шкода, у вигляді ненадходження коштів до бюджету в сумі 390184,14 грн.
Відповідно до частини першої статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд.
Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.
Не сплата орендної плати ТОВ «Торговий дім Карлівщини» за користування земельною ділянкою за період з березня 2020 по листопад 2021 року, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 390184,14 грн., є істотним порушенням умов п.п. 9-14 Договору, і є підставою для розірвання зазначеного договору оренди.
Тривале та систематичне невиконання відповідачем умов договору оренди землі від 08.11.2018 з урахуванням вимог ст. ст. 782, 651 ЦК України, статті 141 Земельного кодексу України та п. 34 договору має наслідком його розірвання в судовому порядку.
Відтак, позовні вимоги прокурора в частині розірвання договору оренди землі від 08.11.2018р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В свою чергу розірвання зазначеного договору свідчить про відсутність правових підстав для займання відповідачем орендованої земельної ділянки та про його обов`язок її повернення на користь орендодавця.
Згідно частини 1 статті 34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.
Пунктом 34 договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
У пункті 18 договору встановлено, у разі припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому одержав її в оренду.
Посилання відповідача на зміну назви товариства та на зміну орендодавця (власника земельної ділянки), як на підставу внесення змін умов договору є безпідставним, оскільки згідно п. 36 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.
Отже, вищезазначені обставини, в разі їх настання, також не є підставою для невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, зокрема, своєчасної і в повному обсязі сплати орендної плати.
Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно п.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно ч.2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору оренди земельної ділянки від 08.11.2018 та повернення земельної ділянки.
Відповідно до ч. 1 та ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати повністю покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 210, 231, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Згідно частинами 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Солодюк О.В.