ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1308/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Вовчанський агрегатний завод" (62504, Харківська обл., м. Вовчанськ, вул. Пушкінська, 2; )
до Фірма "Рекорд" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61052, м. Харків, вул. Конєва, 4, оф. 406; )
про стягнення інфляційних витрат та 3% річних
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

06.04.2023 Приватне акціонерне товариство "Вовчанський агрегатний завод" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фірми "Рекорд" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, в якій просить суд стягнути з Фірми "Рекорд" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю інфляційні витрати у розмірі 752 447,08 грн. та 3% річних у розмірі 142 844,40 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.04.2023 прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Вовчанський агрегатний завод" до Фірми "Рекорд" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення інфляційних витрат та 3% річних до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1308/23. Вирішено розгляд справи №922/1308/23 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (ст.251 ГПК України), строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали для подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (ч.7 ст.252 ГПК України) та строк 5 днів на подання до суду заперечень на відповідь позивача на відзив з дня його отримання, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України.

В той же день для надання можливості відповідачу скористатися своїми процесуальними правами відповідно до ст.ст.251, 252 та ст.ст.165,167 Господарського процесуального кодексу України, суд, з використанням установи поштового зв`язку АТ "Укрпошта", направив на адресу відповідача - Фірми "Рекорд" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61052, м. Харків, вул. Конєва, 4, оф. 406), яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як адреса місцезнаходження та вказана позивачем в позовній заяві, ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 10.04.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

18.04.2023 копія ухвали про відкриття провадження у справі від 10.04.2023, направлена на адресу відповідача, повернулась до суду з відміткою про не вручення з підстави "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.

Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

04.05.2023 судом повторно направлено на адресу відповідача - Фірми "Рекорд" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61052, м. Харків, вул. Конєва, 4, оф. 406) копію ухвали про відкриття провадження у справі від 10.04.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

17.05.2023 копія ухвали про відкриття провадження у справі від 10.04.2023, направлена повторно на адресу відповідача, повернулась до суду в відміткою про не вручення з підстави "адресат відсутній за вказаною адресою".

Крім того процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Згідно із ч.1 ст.10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Водночас, відповідач своїм правом наданим відповідно до ст.251, ст.252 ГПК України не скористався, відзив на позов не надав, з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до суду не звертався.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Проте, станом на дату прийняття рішення від відповідача будь-яких заяв по суті спору чи з процесуальних питань не надходило.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

21.03.2018 між Приватним акціонерним товариством «Вовчанський агрегатний завод» та Фірмою "Рекорд" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю було укладено договір поставки №В-7/18 ВП. Відповідно до п. 1.1-1.2 даного договору Приватне акціонерне товариство «Вовчанський агрегатний завод» зобов`язується виготовити і поставити, а Фірма "Рекорд" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю прийняти та оплатити продукцію, номенклатура (асортимент), кількість та строк поставки якої зазначається в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього Договору. Агрегати, що постачаються, відносяться до товарів військового призначення, що допущені для цивільного використання та підлягають експортному контролю. Цей товар може бути передано іноземному споживачу (на території України чи поза нею) тільки після отримання відповідного дозволу Державної служби експортного контролю України (ДСЕКУ).

Відповідно до п.2.1-2.3 договору, одиницею виміру продукції, що постачається є штуки. Загальна кількість продукції, що постачається - відповідно до специфікацій. Якість продукції що постачається по цьому договору має відповідати вимогам ТУ та забезпечується продавцем протягом гарантійного терміну експлуатації. Контроль за якістю продукції що виготовляється її прийомна здійснюється ВТК та Військовим представником (ВП №155) у продавця відповідно до Інструкцій Держарбітражу П-6, П-7, затвердженими 15.06.1965р., 25.04.1966р., зі змінами та доповненнями та Положенням про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях затвердженого Постановою КМУ від 21.10.2009р. № 1107.

Згідно п. 3.1-3.3 договору, продукція, виготовлена згідно цього договору, відвантажується покупцеві на умовах БСА м. Вовчанськ «Інкотермс 2010». Датою поставки продукції вважається дата оформлення видаткової накладної на продукцію. Усі електронні податкові або розрахунки коригування до них повинні бути зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних не пізніше 10 календарних днів, наступних за датою їх складання. Якщо продавець не зареєструє податкові накладні або розрахунки коригування до них в обумовлені терміни, покупець сплатить суму ПДВ тільки після реєстрації податкових і розрахунків коригувань до них.

Відповідно до п. 4.1-4.3 договору ціна на продукцію визначається специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього договору та залишається незмінною після надходження передоплати на розрахунковий рахунок продавця. Ціна на продукцію може бути змінена у зв`язку з можливим ростом цін на комплектуючі, енергоносії, введенням нових державних актів, що впливають на зміну складу витрат на виробництво і реалізацію продукції і узгоджена обома сторонами. Сума цього договору визначається як сумарна вартість продукції, поставка якої проводиться згідно прикладеним специфікаціям (додатками) до цього договору.

Згідно п. 5.1-5.2 договору, оплата за продукцію здійснюється покупцем згідно виставленого продавцем рахунку-фактури шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Продавець факсом/електронною поштою виставляє рахунок-фактуру на передоплату впродовж трьох днів з моменту підписання сторонами номерної специфікації на постачання продукції. Покупець в платіжному дорученні вказує номер та дату рахунку, за яким здійснюється оплата. Оплата за продукцію здійснюється покупцем згідно виставленого продавцем рахунку-фактури шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця в розмірі 100% передоплати. Покупець проводе оплату рахунку-фактури впродовж 10 днів з моменту його отримання від продавця.

Пунктом 6.1 договору визначено місце передачі продукції - склад продавця. Передача продукції проводиться після оплати покупцем 100% вартості продукції за рахунком на передоплату згідно п.п.5.2. Моментом оплати вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Відповідно до п. 9.2 договору, покупець за порушення термінів оплати, зазначених в п.п.5.2, сплатить продавцю штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 0,1% від належної суми неоплаченої вчасно за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30-ти днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості поставки.

Специфікацією №1 від 21.03.2018 сторони визначили, що згідно п.1.1 договору продавець зобов`язується виготовити та поставити покупцю Станцію насосну НС74-2 у кількості 8 штук на загальну суму 4 118 976,00 грн. У зв`язку з чим, на виконання п.5.2 договору, продавцем направлено покупцю рахунок-фактуру №СФ-0000107 від 24.03.2018 на суму 4 118 976,00грн., який отриманий покупцем 24.03.2018.

Водночас, 26.03.2018 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №В-7/18 ВП від 21.03.2018, згідно якої сторони обумовили, що оплата за продукцію по специфікації №1 від 21.03.18 здійснюється покупцем згідно виставленого продавцем рахунку-фактури шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця в продовж 120 днів з моменту отримання рахунку-фактури. Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та є невід`ємною частиною договору № В-7/18 ВП від 21.03.2018, у всьому іншому договір залишається без змін. Таким чином, сторонами змінено порядок оплати поставленого товару передбаченого п. 5.2 договору.

На виконання умов договору Приватним акціонерним товариством "Вовчанський агрегатний завод" було здійснено поставку Станції насосної НС74-2 у кількості 8 штук на загальну суму 4 118 976,00 грн.

01.07.2019 Приватне акціонерне товариство Вовчанський агрегатний завод звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фірми Рекорд у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за договором поставки №В-7/18 ВП від 21.03.2018 у загальному розмірі 2 364 350, 95 грн., з яких: 1 971 381,00 грн. сума основного боргу, 247 979,23 грн. пеня та 144 996,67 грн. - штрафу за неналежне виконання умов договору.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до умов договору поставки № В-7/18 ВП від 21.03.2018 позивач поставив, а відповідач прийняв товар визначений специфікацією №1 до договору на загальну суму 4 118 976,00 грн., однак відповідач в порушення умов договору не здійснив повного розрахунку з позивачем у строки та порядку встановленого додатковою угодою до договору від 26.03.2019, у зв`язку з чим, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.10.2019 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Вовчанський агрегатний завод до Фірми Рекорд у формі Товариства з обмеженою відповідальністю задоволено частково. Стягнуто з Фірми Рекорд у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, на користь Приватного акціонерного товариства Вовчанський агрегатний завод заборгованість у розмірі 2 291 242,00 грн., з яких 1 905 000,00 грн. - боргу, 241 245,33 грн. пені та 144 996,67 грн. штрафу, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 34 368,63 грн. В решті позову відмовлено. Закрито провадження у справі про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 66 381,00 грн., у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 апеляційну скаргу Фірми «Рекорд» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Харківської області від 09.10.2019 у справі № 922/2052/19 залишено без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2019 у справі №922/2052/19 скасовано частково та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: позов задовольнити частково; стягнути з Фірми «Рекорд» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь Приватного акціонерного товариства «Вовчанський агрегатний завод» основний борг в сумі 1 905 000,00 грн., пеню в сумі 241 245,33 грн. та судовий збір за позовом в сумі 32 964,39 грн.; у задоволенні позову в частині стягнення основного боргу в сумі 15 000,00 грн., пені в сумі 151 724,62 грн. відмовити; закрити провадження у справі в частині позову про стягнення основного боргу в сумі 51 381,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

На виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 Господарським судом Харківської області 20.02.2020 у справі №922/2052/19 видано наказ про стягнення з Фірми Рекорд у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, на користь Приватного акціонерного товариства Вовчанський агрегатний завод основного боргу в сумі 1 905 000,00 грн., пені в сумі 241 245,33 грн. та судового збору за позовом в сумі 32 964,39 грн.

Станом на 30.03.2023 постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 Фірмою Рекорд у формі Товариства з обмеженою відповідальністю в повному обсязі не виконано, залишок заборгованості складає 1 587 160,00 грн.

Позивачем до позовної заяви надано довідку від 03.04.2023 (арк. 25), відповідно до якої залишок заборгованості Фірми Рекорд у формі Товариства з обмеженою відповідальністю перед Приватним акціонерним товариством "Вовчанський агрегатний завод", яка стягнута відповідно до постанови Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2020, складає 1 587 160,00 грн.

Факт не виконання в повній мірі зобов`язання у відповідності до постанови Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 саме і став підставою для подання Приватним акціонерним товариством "Вовчанський агрегатний завод" позовної заяви до Фірми Рекорд у формі Товариства з обмеженою відповідальністю.

Так, предметом даного позову у справі №922/1308/23 є стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат розмірі 752 447,08 грн. та 3% річних у розмірі 142 844,40 грн на підставі ст.625 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Частиною 4 ст.75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Харківської області від 09.10.2019 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Вовчанський агрегатний завод до Фірми Рекорд у формі Товариства з обмеженою відповідальністю задоволено частково. Стягнуто з Фірми Рекорд у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, на користь Приватного акціонерного товариства Вовчанський агрегатний завод заборгованість у розмірі 2 291 242,00 грн., з яких 1 905 000,00 грн. - боргу, 241 245,33 грн. пені та 144 996,67 грн. штрафу, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 34 368,63 грн. В решті позову відмовлено. Закрито провадження у справі про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 66 381,00 грн., у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 апеляційну скаргу Фірми «Рекорд» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Харківської області від 09.10.2019 у справі № 922/2052/19 залишено без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2019 у справі №922/2052/19 скасовано частково та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: позов задовольнити частково; стягнути з Фірми «Рекорд» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь Приватного акціонерного товариства «Вовчанський агрегатний завод» основний борг в сумі 1 905 000,00 грн., пеню в сумі 241 245,33 грн. та судовий збір за позовом в сумі 32 964,39 грн.; у задоволенні позову в частині стягнення основного боргу в сумі 15 000,00 грн., пені в сумі 151 724,62 грн. відмовити; закрити провадження у справі в частині позову про стягнення основного боргу в сумі 51 381,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

На виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 Господарським судом Харківської області 20.02.2020 у справі №922/2052/19 видано наказ про стягнення з Фірми Рекорд у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, на користь Приватного акціонерного товариства Вовчанський агрегатний завод основного боргу в сумі 1 905 000,00 грн., пені в сумі 241 245,33 грн. та судового збору за позовом в сумі 32 964,39 грн.

На дату звернення до Господарського суду Харківської області з позовною заявою 06.04.2023 постанова Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 у справі №922/1308/23 в повному обсязі не виконана, про що надано довідку від 03.04.2023 (арк. 25), відповідно до якої залишок заборгованості Фірми Рекорд у формі Товариства з обмеженою відповідальністю перед Приватним акціонерним товариством "Вовчанський агрегатний завод" складає 1 587 160,00 грн.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

За приписами ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управленої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

За приписами ст.220 ГК України боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

За приписом ч.5 ст.11 ЦК України грошове зобов`язання може виникати з рішення суду. Відтак, якщо певне зобов`язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв`язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв`язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов`язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Відповідно до приписів ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 у справі №912/855/19 вказано, що враховуючи положення ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Перевіривши надані позивачем до позовної заяви у справі №922/1308/23 розрахунки інфляційних витрат у розмірі 752 447,08 грн. та 3% річних у розмірі 142 844,40 грн. (арк. 8-9), суд зазначає, що розмір 3% річних у сумі 142 844,40 грн. є арифметично не вірним. Зробивши перерахунок 3% річних, суд встановив, що сума яка підлягає стягненню становить 142 746,38 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 752 447,08 грн. та 3% річних у розмірі 142 746,38 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 13 429,37 грн.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 4 ст.129 ГПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 13 427,90 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Вовчанський агрегатний завод" до Фірми "Рекорд" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення інфляційних витрат та 3% річних - задовольнити частково.

Стягнути з Фірми "Рекорд" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61052, м. Харків, вул. Конєва, 4, оф. 406; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Вовчанський агрегатний завод" (62504, Харківська обл., м. Вовчанськ, вул. Пушкінська, 2; ) інфляційні витрати розмірі 752 447 (сімсот п`ятдесят дві тисячі чотириста сорок сім) грн. 08 коп. та 3% річних у розмірі 142 746 (сто сорок дві тисячі сімсот сорок шість) грн. 38 коп., а також суму судового збору у розмірі 13 427 (тринадцять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 90 коп.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "02" червня 2023 р.

Суддя Т.О. Пономаренко