ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.05.2023 м. ДніпроСправа № 904/4790/21 (904/1505/23)

За позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул.Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код: 14360570)

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт" (49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, буд. 14, ідентифікаційний код: 33546549)

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальність "Цукорпром" (49000, м.Дніпро, вул.Гусенко, буд. 50, ідентифікаційний код: 32737762)

відповідача-3: Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м.Дніпро, вул.Батумська, 11, ідентифікаційний код: 14360080)

про визнання недійсним правочину, вчиненого боржником та повернення майна на користь боржника

в межах справи №904/4790/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Імме" (49041, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Праці, будинок 2Т, ідентифікаційний код 33808671)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт" (49044, Дніпропетровська область, місто Дніпро, узвіз Крутогірний, будинок 14, ідентифікаційний код 33546549)

про визнання банкрутом

Суддя Суховаров А.В.

за участю секретаря судового засідання Рудь В. Г.

Представники:

від позивача Шевченко Л.П. посв. адв. №2204 від 02.09.2019псв. адв. №55 івд 19.12.2018

від відповідача-1 не з`явився

від відповідача-2 Трушев О.П. посв. адв. №1755 від 19.12.2018

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/4790/21(904/1505/23) за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт", відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальність "Цукорпром", відповідача-3: Акціонерного товариства "Акцент-Банк" визнання недійсним правочину, вчиненого боржником та повернення майна на користь боржника, розгляд якої здійснюється в межах справи №904/4790/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Імме" (49041, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Праці, будинок 2Т, ідентифікаційний код 33808671) до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт" (49044, Дніпропетровська область, місто Дніпро, узвіз Крутогірний, будинок 14, ідентифікаційний код 33546549) про визнання банкрутом.

Ухвалою суду від 17.05.2023 розгляд справи відкладено на 29.05.2023.

В підготовчому засіданні 29.05.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукорпром" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання відповідачу-2 додаткового часу для підготовки процесуальних документів по справі, посилаючись на тривалий процес ознайомлення з матеріалами справи, в тому числі, з іншими справами, що розглядаються в межах справи про банкрутство Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За змістом частини статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Господарський суд зазначає, що наведені відповідачем-2 обставини не є підставою для відкладення розгляду справи, з огляду на те, що провадження у справі №904/4790/21(904/1505/22) відкрито 28.03.2023, а ухвалами суду від 25.04.2023, 17.05.2023 підготовче засідання у даній справі вже відкладалось, що свідчить про достатність часу для ознайомлення представниками з матеріалами справи для надання відповідних заяв по суті, в той час як надання заперечень/пояснень по справі №904/4790/21(904/1505/22) не зумовлює необхідність ознайомлення сторін з усіма справами, розгляд яких здійснюється в межах справи №904/4790/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтана-Естейт".

За викладених обставин, у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукорпром" про відкладення розгляду справи відмовляється судом.

Керуючись ст.ст. 202, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукорпром" про відкладення розгляду справи відмовити.

Ухвала набирає законної сили 29.05.2023.

Оскарження цієї ухвали окремо від рішення суду не допускається.

Повний текст ухвали складено 05.06.2023.

Суддя А.В. Суховаров