ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2023 р. Справа№ 911/4366/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Луцюк А.В. За участю представників учасників судового процесу: від ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс": не з`явився; від ТОВ "ПК Трейдсервісгруп": не з`явився; від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка: не з`явився; від ВДВС: не з`явився.
Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2023 у справі №911/4366/14 (суддя Мальована Л.Я., м. Київ, повний текст ухвали підписано - 27.02.2023)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"

2. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка

про стягнення 19 765,82 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом у якому просить стягнути: солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" (далі - ТОВ "ПК Трейдсервісгруп") та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка (далі - СТОВ імені Устименка) 300,00 грн трьох процентів річних за договором поруки від 07.08.2014 №07-08-2014-8, а також з СТОВ імені Устименка 3 511,88 грн трьох процентів річних та 15 953,94 грн інфляційних втрат, у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішень Господарського суду Київської області від 05.02.2013 у справі №6/138-12 та від 25.07.2013 у справі №911/2412/13, 1 900,00 грн витрат по договору про надання адвокатських послуг від 29.08.2014 №29-8/08-14.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.10.2014 у справі №911/4366/14 позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з СТОВ імені Устименка та ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 300,00 грн трьох процентів річних.

Стягнуто з СТОВ імені Устименка на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 3 511,88 грн трьох процентів річних та 15 953,94 грн інфляційних втрат.

Стягнуто солідарно з СТОВ імені Устименка та ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 1 900,00 грн адвокатських витрат та 1 827,00 грн судового збору.

17.11.2014 на виконання вищенаведеного рішення видано відповідні накази.

11.05.2022 на адресу Господарського суду Київської області надійшла скарга ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - ВДВС), у якій скарзі скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язати останнього усунути допущені порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій за період з 27.10.2020 по 23.02.2022.

Разом з тим, позивач повідомив суд про те, що у майбутньому, із урахуванням умов та на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) додатково змушений буде понести витрати, пов`язані із розглядом відповідної скарги на бездіяльність державного виконавця у справі №911/4366/14, об`єм, розмір та обсяг яких на момент подання скарги визначити неможливо.

Ухвалою суду від 22.06.2022 задоволено скаргу ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця ВДВС у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17.11.2014 по справі №911/4366/14.

Визнано за період з 27.10.2020 по 23.02.2022 неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17 листопада 2014 року по справі №911/4366/14, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 апеляційну скаргу ВДВС на ухвалу Господарського суду Київської області від 22.06.2022 повернуто заявнику.

Короткий зміст заяви про покладення на Чорнобаївський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу.

26.09.2022 до Господарського суду Київської області надійшла заява ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на ВДВС судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій позивач просить стягнути з відділу ДВС на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" судові витрати на правничу допомогу у сумі 7 500,00 грн.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.01.2023 у справі №911/4366/14 заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на ВДВС судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом скарги, задоволено частково.

Стягнуто з ВДВС на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині вимог, в задоволенні заяви відмовлено.

При прийняті оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про стягнення з ВДВС 2 500,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2023 у справі №911/4366/14 скасувати в частині відмови у задоволенні заяви позивача про покладення на ВДВС судових витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове рішення, яким заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" задовольнити повністю.

Апеляційна скарга ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема частини 5 статті 126, статті 238 Господарського процесуального кодексу України, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Судом першої інстанції поза увагою залишено подані докази у даній справі, не наведено обґрунтування безпідставності та неправомірності поданої позивачем заяви про покладення на ВДВС судових витрат на професійну правничу допомогу. ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу згідно договору від 17.12.2020 №17-12-2020/12 у розмірі 7 500,00 грн, не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі). Натомість, суд першої інстанції безпідставно вдався до застосування "правового пуризму", надмірної процесуальної формальності, при цьому, від ВДВС жодних клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило. Суд втрутився у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині зменшення розміру гонорару; таке втручання суперечить принципу свободи договору.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

ВДВС подав до Північного апеляційного господарського суду відзив, в якому просив взяти до уваги пояснення викладені у даному відзиві та відмовити у задоволенні заяви повністю, посилаючись на те, що державним виконавцем вчинено всі дії згідно з чинним законодавством.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2023 апеляційну скаргу ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" у справі №911/4366/14 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

Апеляційна скарга ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс"» подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 вирішено витребувати матеріали справи №911/4366/14 з Господарського суду Київської області, а розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху відкладено до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

23.03.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/4366/14.

Проте головуючий суддя (суддя-доповідач) Разіна Т.І. з 24.03.2023 по 13.04.2023 перебувала на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №911/4366/14; апеляційну скаргу ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2023 у справі №911/4366/14 призначено до розгляду на 06.06.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2023 у справі №911/4366/14 щодо проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

24.04.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" по суті спору.

Явка сторін

У судове засідання 06.06.2023 представник стягувача та представник ВДВС не з`явилися.

Нормами ст. 120 ГПК України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 надіслана учасникам справи на їх електронні адреси, наявні у справі та в електронні кабінети учасників.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що стягувач та ВДВС належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), а також положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників останніх.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, представництво інтересів ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" (замовник) здійснювалося адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 17.12.2020 №17-12-2020/16.

Відповідно до пункту 1.1 договору виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником, СТОВ імені Устименка та ВДВС, котрі виникли у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі №911/4366/14, надання консультацій з приводу можливого, законодавчо доцільного та обґрунтованого вжиття заходів ВДВС, направлених на примусове виконання наказів Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі №911/4366/14, та стягнення з боржника безспірного розміру грошових коштів, консультації з питань практичного застосування норм виконавчого, виконавчо-процесуального та господарсько-процесуального законодавства, із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки, написання та подання від імені замовника до ВДВС різного роду клопотань про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі №911/4366/14 із врахування Закону України "Про виконавче провадження", підготовки, написання та подання до господарського суду відповідної скарги на бездіяльність ВДВС у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі №911/4366/14 при наявності підстав для такого заходу, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов`язків виконавця за даним договором.

У пункті 1.2 договору сторони визначили, що права допомога за цим договором вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акта здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги.

Сторони погодили, що відповідний перелік видів правової допомоги (послуг) згідно умов даного договору, є неостаточний, та може бути сторонами відповідно збільшено на власний розсуд та з необхідності. Повний та остаточний перелік виконаних робіт та наданих послуг за відповідний період їх виконання/здійснення визначаються в акті здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання правової допомоги у відповідності до умов цього договору (пункт 1.3 договору).

За умовами пункту 2.1.1 договору виконавець зобов`язаний надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником, СТОВ імені Устименка та ВДВС, котрі виникли у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі №911/4366/14, надання консультацій з приводу можливого, законодавчо доцільного та обґрунтованого вжиття заходів ВДВС, направлених на примусове виконання наказів Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі №911/4366/14, та стягнення із боржника безспірного розміру грошових коштів, консультації з питань практичного застосування норм виконавчого, виконавчо-процесуального та господарсько-процесуального законодавства, із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки, написання та подання від імені замовника до ВДВС різного роду клопотань про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі №911/4366/14 із врахування Закону України "Про виконавче провадження", підготовки, написання та подання до господарського суду відповідної скарги на бездіяльність ВДВС у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі №911/4366/14 при наявності підстав для такого заходу, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов`язків виконавця за даним договором.

Згідно з пунктом 2.1.4 договору виконавець зобов`язаний протягом 5 календарних днів після закінчення надання правової допомоги за цим договором підготувати, підписати та передати замовнику на підпис акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги разом із іншими документами, що мають відношення до даного Договору.

Умовами пункту 3.1 договору передбачено, що вартість виконання передбачених цим договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 900,00 грн (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 1.1 договору). При цьому, сторонами враховано як середній розмір вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами адвокатів відповідного регіону та/або Радами адвокатів регіону найближчого до місця надання послуг (виконання послуг). Окремо, сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи виконавця, зокрема, та не обмежуючись, становить: ознайомлення з матеріалами справи, отриманими у суді відповідної судової інстанції - 900,00 грн; судові засідання - 1 500,00 грн/судове засідання у суді відповідної судової інстанції; побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх та документів до них сторонам та до суду; інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи - із розрахунку 900,00 грн/год; витрати (квитки, добові тощо) - згідно підтверджуючих документів.

Відповідно до пункту 3.2 договору замовник повинен здійснити оплату грошових коштів (виконання грошового зобов`язання) наступним чином: 100% вартості наданих послуг та/або виконаних робіт відповідно до акта здачі-прийняття виконаних робіт та наданих послуг, оплачується протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення/прийняття судового рішення суду за результатами звершення розгляду судом справи №911/4366/14 за скаргою ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця ВДВС у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 17.11.2014 у справі №911/4366/14.

У пункті 3.8 договору його сторони погодили та визначили, що заохочувальним розміром гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника (задоволення повністю та/або частково вимог замовника, у відповідності до пунктів 1.1, 2.1 договору), який визначається на рівні не більше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Місцевим господарським судом встановлено, що 23.09.2022 між ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" та адвокатом Грищенко О.М. був підписаний акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги), за яким адвокатом Грищенко О.М. за період з 17.12.2020 по 22.09.2022 були надані послуги, загальна вартість яких становить 7 500,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга стягувача не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц).

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 вказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Частинами 1, 3 статті 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За приписами частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

У постанові Верховний Суд від 11.06.2021 у справі №34-16/17-3683-2011 висловив висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19 тощо.

Відповідно до акта здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.09.2022 адвокат Грищенко О.М. передав, а ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" прийняло послуги на суму 7 500,00 грн згідно з договором №17-12-2020/16 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 17.12.2020.

Згідно з цим актом сума 7 500,00 грн складається з:

- гонорару (додаткової оплати) адвоката в розмірі 2 100,00 грн на підставі пункту 3.8 договору;

- зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи в призмі існування та допущення ВДВС порушення прав та інтересів замовника у виконавчому провадженні №45704849, №45705029 та №45704694 (1 год);

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань скарги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність ВДВС у виконавчих провадженнях №45704849, №45705029 та №45704694 щодо примусового виконання наказу та підготовка щодо подання до суду вказаної скарги (5 год.);

Загальна вартість наданих за актом здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 17.12.2020 становить 7 500,00 грн (пункт 2 акта).

Отже, вищевказаними доказами та наявними матеріалами справи підтверджується надання адвокатом Грищенком О.М. позивачу послуг з професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі, а саме: у сумі 7 500,00 грн.

Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 15.06.2021 у справі №922/2495/20 та від 14.09.2021 у справі №910/9672/20.

Колегія суддів враховує, що у пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі №922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

За таких обставин, колегія суддів касаційного господарського суду у справі №922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 11.11.2021 у справі №910/7520/20.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено місцевим господарським судом, адвокатом Грищенком О.М. вже подавалися скарги на бездіяльність виконавчої служби щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області, які за результатами розгляду задовольнялись судом частково або в повному обсязі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17, практика стягнення ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" з відділів ДВС витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з задоволенням скарг на бездіяльність державних виконавців є системною. В переважній більшості справ, у яких ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" зверталось до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців, його наступними діями було стягнення з відділів ДВС витрат на правничу допомогу. При цьому, в окремих справах витрати на професійну правничу допомогу з відділів ДВС стягувались по декілька разів, а суми, які підлягали до стягнення, у декілька разів перевищують розмір боргу щодо стягнення якого ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" зверталось до суду.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що додаткове покладення на орган виконавчої служби витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в сумі 7 500,00 грн є надмірним.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.

Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих позивачу послуг та подані документи, врахувавши, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, суд вважає за можливе не присуджувати на користь заявника заявлену суму витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та з чим погоджується судова колегія, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 500,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи (розгляд в межах даної справи скарги на дії державного виконавця), наданим обсягом послуг та витраченим часом на їх надання. Так, здійснення пошуку, ознайомлення, аналізу та дослідження можливої зміни та/або залишенням без змін судової практики (правової позиції) різними судовими інстанціями, що стосуються дій та/або бездіяльності державного виконавця фактично входить в підготовку щодо подання до суду скарги на бездіяльність державного виконавця з врахуванням господарсько-процесуального законодавства, виконавчого та виконавчо-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин між ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" та ВДВС; організація та підготовка щодо подання до господарського суду безпосередньо скарги на бездіяльність державного виконавця є лише технічною роботою, а не правовою допомогою; представник ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" адвокат Грищенко О.М. достатньо тривалий час представляє інтереси скаржника, а тому обізнаний з обставинами у справі та особливостями правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, підготування та написання скарги не представляли складності та затратності часу.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 в справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". Європейський суд з прав людини указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням вищенаведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19).

Враховуючи вищевикладене, оцінивши витрати позивача з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, відповідність цієї суми критеріям реальності і розумності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" витрати на професійну правничу допомогу не відповідають вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору, у зв`язку з чим наявні підстави для часткового задоволення заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення судових витрат і стягнення з ВДВС на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 500,00 грн.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення заяви про покладення на ВДВС судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні статті 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що ухвала місцевого господарського суду постановлена з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду Київської області від 20.01.2023 у справі №911/4366/14, та, відповідно, апеляційна скарга ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює судового рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2023 у справі №911/4366/14 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 20.01.2023 у справі №911/4366/14 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу №911/4366/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями - 07.06.2023.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко