РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023Справа № 910/4359/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр"

до Приватного акціонерного товариства "Троянівське"

про стягнення 108 106, 86 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Троянівське" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 108 106, 86 грн., з яких: 14 865, 68 грн. - 3 % річних та 93 241, 18 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №КМ-2021/04/05_1 на виконання сільськогосподарських робіт від 05.04.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.03.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Борисоглібська, буд.15-В, м. Київ, 04070.

З матеріалів справи вбачається, що до суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення представнику відповідача 18.04.2023 ухвали Господарського суду міста Києва від 27.03.2023 про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" (далі - виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Троянівське" (далі - замовник) укладено договір № КМ-2021/04/05_1 на виконання сільськогосподарських робіт, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання виконати послуги по дискуванню ґрунту (далі - сільськогосподарські роботи).

Відповідно до п. 1.2. договору, замовник зобов`язується прийняти виконані сільськогосподарські роботи та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені цим договором.

Згідно п. 1.3. договору, види сільськогосподарських робіт, що підлягають виконанню за цим договором, їх обсяг (в гектарах), кількість техніки та її найменування, вартість та строки виконання сільськогосподарських робіт узгоджується сторонами в додатку (додатках), що є невід`ємною частиною цього договору.

За умовами п. 1.4. договору, виконавець зобов`язується виконати обумовлені цим договором сільськогосподарські роботи власною, технічно справною технікою, а саме: трактор колісний Case Steiger STX 535 39390BX, дискова борона Gregoire Besson; Case Steiger STX 535 12666AM, дискова борона Gregoire Besson.

Пунктом 1.5 договору визначено місце виконання робіт: площі замовника зазначені в додатку. Конкретні межі земельних ділянок, на яких повинні бути виконані сільськогосподарські роботи доводяться замовником виконавцю в процесі виконання останнім своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п. 2.1. договору, виконавець забезпечує виконання робіт, передбачених цим договором, із використанням власної техніки, що керується та обслуговується працівниками виконавця.

Пунктом п. 2.3.1. договору визначено, що виконавець зобов`язаний виконати сільськогосподарські роботи у терміни, що зазначені у додатках до цього договору.

Відповідно до п. 2.5. договору, приймання-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт, що надається виконавцем замовнику щодекадно.

Згідно п. 2.6. договору, замовник зобов`язаний підписати Акт приймання-передачі виконаних робіт протягом трьох робочих днів з моменту надання йому виконавцем або в цей же строк направити виконавцю мотивовану відмову від підписання акту або зауваження до нього.

Відповідно до п. 3.1. договору, вартість сільськогосподарських робіт, які виконавець зобов`язується виконати за цим договором, встановлюється за погодженням сторін і зазначається в додатку (додатках) до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Сторони в пункті 3.3. договору передбачили, що акт виконаних робіт готується замовником (або виконавцем за формою, що встановлюється замовником), на основі даних GPS навігаційних пристроїв.

Згідно з п. 3.4. договору, строк оплати протягом 10 календарних днів після підписання акту виконаних робіт та на підставі рахунку виконавця.

Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до 31.12.2021 року, а в частині виконання сторонами взятих на себе по договору зобов`язань до моменту їх повного виконання сторонами (п. 5.5 договору).

В матеріалах справи також наявний додаток №1 до договору, яким сторони досягли згоди щодо видів сільськогосподарських робіт, що підлягають виконанню за договором, їх обсягу, вартості окремих видів сільськогосподарських робіт та їх загальної вартості, а також термінів виконання сільськогосподарських робіт та їх загальної вартості, а також термінів виконання сільськогосподарських робіт, а саме дискування орієнтовного об`єму не менше 1 200 га (загальна кількість робіт за №1 та №2), вартістю 560,00 грн. за один гектар, терміном з 07.04.2021 року по 17.04.2021 року.

Пунктом 4 додатку передбачено, що загальна вартість робіт визначається відповідно до актів по фактично наданих послугах.

Як зазначає позивач, ПрАТ "Троянівське" на виконання умов договору сплатило позивачу кошти згідно платіжних доручень № 1837 від 20.04.2021 року на суму 127 750, 00 грн. та № 1894 від 23.04.2021 року на суму 135 206, 53 грн.

Позивач (виконавець), в свою чергу листом №11-05/2021 від 11.05.2021 року направив відповідачу (замовнику) Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 64 від 23.04.2021 року на суму 551 879, 44 грн. та Акт звірки взаємних розрахунків № 12 від 11.05.2021 року, відповідно до якого за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 288 922, 91 грн., які отримано відповідачем 17.05.2021 року.

У зв`язку з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" звернулося до до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Троянівське" про стягнення заборгованості у розмірі 288 922, 91 грн. за надані послуги згідно договору на виконання сільськогосподарських робіт № КМ-2021/04/05_1 від 05.04.2021 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 у справі № 910/8890/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Троянівське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" заборгованість в розмірі 99 671 (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 495 (одна тисяча чотириста дев`яносто п`ять) грн. 07 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022, зокрема рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2022 року у справі № 910/8890/21 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Троянівське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" заборгованість в розмірі 288 922 (двісті вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні) 91 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 4 333 (чотири тисячі триста тридцять три гривні) 85 коп.

Судом у справі № 910/8890/21 встановлено наступне:

- доказами надання послуг позивачем, є акт виконаних робіт (наданих послуг) № 64 від 23.04.2021 року на суму 551 879, 44 грн. та Акт звірки взаємних розрахунків № 12 від 11.05.2021 року, відповідно до якого за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 288 922, 91 грн., довідка від 28.05.2021 року за № 28-05/21 з даними GPS-пристроїв, GPS-моніторинг яких забезпечує програмне забезпечення "Wialon" відповідно до якої виконавцем виконані роботи з дискування ґрунту об`ємом 985,499 га на полях замовника в період з 09.04.2021 року по 22.04.2021 року;

- відповідно до п. 2.6. договору, сторони обумовили обов`язок замовника підписати акт приймання-передачі виконаних робіт протягом трьох днів з дня отримання акту, або в цей же строк надати мотивовану відмову від підписання акту або зауваження до нього;

- відповідач отримав акт виконаних робіт (наданих послуг) № 64 від 23.04.2021 року на суму 551 879, 44 грн. та Акт звірки взаємних розрахунків № 12 від 11.05.2021 року, 17.05.2021 року, доказом чого в матеріалах справи наявні опис вкладень, поштова накладна №503 та роздруківка відстеження поштового відправлення №503;

- у відповідача був обов`язок відповідно до умов договору підписати вказані вище акти або надати свої заперечення щодо його змісту протягом трьох днів з дня отримання, тобто до 20.05.2021 року;

- матеріали справи № 910/8890/21 не містять доказів виконання відповідачем свого обов`язку за договором передбаченого пунктом 2.6. договору щодо підписання акту або надання вмотивованих заперечень щодо підписання акта приймання-передачі виконаних робіт.

- факт надання послуг з дискування позивачем відповідачу в загальному розмірі 985, 499 га. (з урахуванням наявних в матеріалах справи № 910/8890/21 акту виконаних робіт, т.1, а.с. 14, який отримано відповідачем, довідки №28-05/21 від 28.05.2021 року та довідки №12-08/22 від 12.08.2022 року із роз`ясненням принципу роботи програмного забезпечення «Wialon» та деталізації всього маршруту позивача), у даному випадку принцип більшої вірогідності у сукупності з принципом розумності надає можливість колегії суддів зробити висновок, який ґрунтуючись на встановлених колегією суддів фактах, а також доводів сторін, що цілком вірогідним є факт того, що позивачем було надано відповідачу послуги з дискування ґрунту в загальному розмірі 985,499 га. вартістю 551 879, 44 грн. (із розрахунку 560, 00 грн. (договірна вартість виконання робіт на одному гектарі) * 985,499 га., а відповідачем в свою чергу не надано доказів оплати за надані позивачем послуги;

- колегія суддів бере до уваги, що відповідачем було частково сплачено заборгованість у розмірі 127 750, 00 грн. (платіжне доручення № 1837 від 20.04.2021 року) та у розмірі 135 206, 53 грн. (платіжне доручення № 1894 від 23.04.2021 року);

- враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу послуг дискування земель площею 985,499 га та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 288 922, 91 грн. із розрахунку (551 879, 44 грн. варіть наданих позивачем послуг - 262 956, 53 грн. часткова сплата відповідачем (платіжне доручення №1837 від 20.04.2021 року та №1894 від 23.04.2021 року).

29.09.2022 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 у справі № 910/8890/21 Господарським судом міста Києва видано наказ.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/9823/17.

Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

При цьому, суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 в справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.11.1999 року в справі «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України» від 19.02.2009 та "Пономарьов проти України" від 03.04.2008).

Отже, обставини, які встановлені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 у справі № 910/8890/21, яка набрало законної сили, мають преюдиційне значення та повторного доведення не потребують.

З матеріалів справи вбачається, що 03.10.2022 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Д`яченком Є.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69973928 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/8890/21 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Троянівське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" заборгованості в розмірі 288 922, 91 грн. та витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 4 333, 85 грн, всього до стягнення 293 256, 76 грн.

Як зазначає позивач, станом на 15.02.2023 постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 у справі № 910/8890/21 відповідачем не виконано, заборгованість за договором №КМ-2021/04/05_1 на виконання сільськогосподарських робіт від 05.04.2021. не погашено.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач своєчасно не виконав свої зобов`язання, а тому просить суд стягнути з відповідача 14 865, 68 грн. - 3 % річних за період з 31.05.2021 по 15.02.2023 та 93 241, 18 грн. - інфляційних втрат за період з 01.06.2021 по 31.01.2023.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (ст. 875 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно приписів ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом вище, постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 у справі № 910/8890/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Троянівське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" заборгованість в розмірі 288 922 (двісті вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні) 91 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 4 333 (чотири тисячі триста тридцять три гривні) 85 коп.

Однак, відповідач постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 у справі № 910/8890/21 не виконав, заборгованість за договором №КМ-2021/04/05_1 на виконання сільськогосподарських робіт від 05.04.2021 не погасив. Доказів зворотного суду не надав.

Згідно з п. 3.4. договору, строк оплати протягом 10 календарних днів після підписання акту виконаних робіт та на підставі рахунку виконавця.

Як встановлено судом під час розгляду справи № 910/8890/21 відповідач отримав акт виконаних робіт (наданих послуг) № 64 від 23.04.2021 року на суму 551 879, 44 грн. та Акт звірки взаємних розрахунків № 12 від 11.05.2021 року - 17.05.2021 року. У відповідача був обов`язок відповідно до умов договору підписати вказані вище акти або надати свої заперечення щодо його змісту протягом трьох днів з дня отримання, тобто до 20.05.2021 року. При цьому, суд зазначив, що ненадання позивачем рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитором в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку з оплати виконаних позивачем робіт згідно з ст.ст. 837, 853, 854 Цивільного кодексу України, п. 3.4. договору та листа позивача від 11.05.2021 року №11-05/2021.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи умови п. 3.4. договору, приписи ст. 530 Цивільного кодексу України та встановлені апеляційним судом обставини під час розгляду справи № 910/8890/21, суд зазначає, що відповідач зобов`язаний був оплатити надані позивачем послуги у строк до 31.05.2021 (з урахуванням приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України), тож починаючи з 01.06.2021 відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Тож, позивач просить суд стягнути з відповідача 14 865, 68 грн. - 3 % річних за період з 31.05.2021 по 15.02.2023 та 93 241, 18 грн. - інфляційних втрат за період з 01.06.2021 по 31.01.2023.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/312/18 від 13.02.2019 р., у справі № 910/5625/18 від 24.04.2019 р., у справі №910/21564/16 від 10.07.2019 р.

Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат і встановлено, що позивачем допущено помилку у визначенні періоду та відповідно розміру нарахування 3 % річних, в той же час розмір інфляційних втрат вирахувано позивачем вірно.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума 3 % річних у розмірі 14 841, 93 грн яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.06.2021 по 15.02.2023 та сума інфляційних втрат у розмірі 93 241, 18 грн за період з 01.06.2021 по 31.01.2023, а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Троянівське" (вул. Борисоглібська, буд.15-В, м. Київ, 04070, ідентифікаційний код - 30184563) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафтмаєр" (вул. Тернопільська, буд. 19, м. Хмельницький, 29018, ідентифікаційний код - 41333216) 14 841 (чотирнадцять тисяч вісімсот сорок одну) грн 93 коп. - 3 % річних, 93 241 (дев`яносто три тисячі двісті сорок одну) грн 18 коп. - інфляційних втрат та 2 683 (дві тисячі шістсот вісімдесят три) грн 41 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С.О. Щербаков