ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

12.06.2023 року м. Дніпро Справа № 912/1550/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

розглянувши матеріали апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.02.2023р. (суддя Закурін М.К., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 17.02.2023р.) по справі

за позовом заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури в інтересах держави в особі

позивача Міністерства освіти і науки України

до відповідача-1: Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях,

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська тепло енергетична компанія»,

про визнання недійсним договору оренди майна та зобов`язання повернути майно,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Професійно-технічного училища № 16 м. Мала Виска

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Новоукраїнської окружної прокуратури (надалі Прокурор) звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України (надалі а Міністерство) до Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (надалі Відділення Фонду), а також Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська тепло енергетична компанія» (надалі Товариство) та просить суд: визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 42-34/21 від 10.12.2021р., укладений між Відділенням Фонду та Товариством; зобов`язати Товариство повернути державне майно, що перебуває в управлінні Міністерства, приміщення котельні (комори) площею 122 кв. м, яке знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, м. Мала Виска, вул. Шевченка, 56/1; в оперативне управління балансоутримувачу Професійно-технічному училищу № 16 м. Мала Виска (надалі Училище).

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 15.02.2023р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою повторно звернулося Регіональне відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, в якій просить суд рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.02.2023р. змінити та викласти мотивувальну частину рішення в наступній редакції:

"Рішення про намір передати майно в оренду Регіональним відділенням прийнято у відповідності до вимог абз. 5 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якою унормовано, що відсутність погодження або відмови у погодженні уповноваженого органу управління протягом 40 робочих днів з дати отримання заяви потенційного орендаря вважається погодженням уповноваженого органу управління балансоутримувача. Тому в діях Регіонального відділення, як державного органу, який виступає у якості орендодавця державного майна, не вбачається порушення процедури передачі майна в оренду, а саме порушень частини 1 статті 5, абзацу 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та пункту 30 статті 6 Законом України «Про управління об`єктами державної власності.

Поняття використання об`єкта освіти за цільовим призначенням не ототожнюється з наявністю у орендаря - суб`єкта господарювання статусу навчального закладу у розумінні законодавчих приписів, оскільки основною умовою такого використання є дотримання орендарем законодавчих та договірних умов щодо здійснення господарської діяльності, яка не буде явно суперечити призначенню об`єкта освіти, а не визначатись виключно як вид діяльності по наданню освітніх послуг.

Проте, позивачем не доведено, що спірне майно, яке передано в оренду пов`язане з навчально-виховним процесом, а передача його в оренду суперечить призначенню об`єкта освіти та освітньому процесу, у зв`язку з чим порушень з боку Регіонального відділення вимог частини 4 статті 80 Закону України «Про освіту» та підпункту 2 пункту 8 «Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 796 від 27.08.2010 не вбачається." Одночасно з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги. Одночасно з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.05.2023р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2023р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи №912/1550/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.02.2023р. у справі №912/1550/22 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

07.06.2023р. матеріали справи № 912/1550/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне залишити її без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 259 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Скаржником при поданні апеляційної скарги не подано доказів направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів на адресу заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська тепло енергетична компанія» та Професійно-технічного училища № 16 м. Мала Виска.

Зважаючи на викладене, апелянту надається право протягом встановленого судом строку усунути недоліки апеляційної скарги та надати докази надсилання іншим учасникам справи (заступника керівника Новоукраїнської окружної прокуратури, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська тепло енергетична компанія» та Професійно-технічного училища № 16 м. Мала Виска) копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Отже, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ч. 2 ст. 256 ГПК України. Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. До клопотання чи заяви мають бути подані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

При цьому, ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином, у кожному випадку, суд, з врахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені в обгрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

В обґрунтування поважності причин пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.02.2023р. у даній справі скаржник, посилається на те, що копія судового рішення на адресу Регіонального відділення не надходила, а з повним текстом судового рішення Регіональне відділення ознайомилось в Єдиному державному реєстрі судових рішень під час підготовки відзиву на апеляційну скаргу Кіровоградської обласної прокуратури, після отримання ухвали Центрального апеляційного господарського суду 03.04.2023р.. Таким чином, з повним текстом судового рішення Регіональне відділення ознайомилось лише 04.04.2023р.. 19.04.2023 Регіональне відділення звернулось до суду з апеляційною скаргою. З огляду на відсутність на рахунках регіонального відділення коштів, разом з апеляційною скаргою було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору. Проте, Центральним апеляційним господарським судом у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено ухвалою від 20.04.2023р. та надано строк для сплати судового збору. Однак, з огляду на те, що кошти для сплати судового збору у Регіонального відділення з`явились лише наприкінці травня, судовий збір було сплачено 24.05.2023р. платіжним дорученням №687, яке додано до апеляційної скарги. Відсутність коштів для сплати судового збору підтверджується виписками з рахунку КЕКВ 2800.

Крім того, Скаржник також просить визнати поважними причини пропуску строку для оскарження судового рішення, та поновити строки для подання апеляційної скарги з метою реалізації своїх прав на захист, з огляду на тривалість процесу розподілу поштової кореспонденції велику завантаженість спеціалістів юридичного управління (близько 40 справ на спеціаліста), на те, що необхідні для підготовки апеляційної скарги документи надсилались з м. Кропивницького, та на відсутність коштів для своєчасної сплати судового збору.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено 15.02.2023р., повний текст рішення складено 17.02.2023р., отже останнім днем строку подання апеляційної скарги є 10.03.2023р..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.05.2023р. апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.02.2023р. у справі № 912/1550/22 було повернуто заявнику на підставі ч.2 ст.260 ГПК України.

Проте, вдруге з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.02.2023р. скаржник звернувся лише 19.04.2023р., тобто зі значним пропуском строку оскарження.

При цьому, представник апелянта Павловський С.С. приймав участь у судовому засіданні, був присутнім під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, був обізнаний з порядком та строком оскарження та оприлюдненням рішення суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень, тому, з урахуванням покладених на нього процесуальних прав та обов`язків передбачених ст. 42 ГПК України, якими він, як сторона по справі, повинен користуватися добросовісно на рівні з іншими сторонами, мав вчасно скористатися своїм правом на його оскарження в апеляційному порядку.

За змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в Єдиний державний реєстр судових рішень повний текст рішення надіслано судом 17.02.2023р. та оприлюднено 20.02.2023 року.

Тобто, із вказаної дати будь-яка особа, в тому числі і апелянт, мала можливість ознайомитись з текстом даного судового рішення.

Крім того, як встановлено апеляційним господарським судом та неспростовано представником Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, що з моменту проголошення рішення, на якому був присутній представник апелянта і до 04.04.2023р., апелянт не вчиняв дій щодо отримання копії оскаржуваного рішення та оскарження його в апеляційному порядку.

Частиною 2 ст. 13 ГПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Представник Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях у клопотанні не навів жодної поважної обставини з посиланням на відповідні докази, які б свідчили про об`єктивну неможливість у строк, встановлений ст. 256 ГПК України подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, оскільки можливість сторони в розумні інтервали часу з дня постановлення рішення господарського суду від 15.02.2023р., звернутись до суду, в тому числі і для отримання копії судового рішення, залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер, якою він вчасно не скористався.

Оскільки можливість отримати копію судового рішення або ознайомитися з ним у Єдиному державному реєстрі судових рішень залежала виключно від волевиявлення особи, то отримання копії судового рішення майже через півроку після його ухвалення, не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку для оскарження рішення суду.

Також колегія суддів вважає за необхідне наголосити заявнику на наступних положеннях.

За змістом ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. При цьому із правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: "…право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.".

Апеляційний суд зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Отже, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України зазначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Апеляційний суд вважає наведені апелянтом обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі необгрунтованими, а тому недостатніми для визнання їх поважними.

Апеляційний суд, також враховує, що згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (п.п. 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 р., п.п. 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

Згідно ч. 3 ст. 260 ГПК України, апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 261 цього Кодексу.

За таких обставин, дійшовши висновку про неповажність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою, судова колегія приходить до висновку про надання скаржнику можливості зазначити інші підстави для поновлення цього строку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідно до положень ст. 260 ГПК України наявні підстави для залишення апеляційної скарги без руху, з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що за положеннями п. 4 ч.1 ст. 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 119, 174, 234, 256, 260 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відхилити клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.02.2023р. у справі №912/1550/22.

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.02.2023р. у справі №912/1550/22 залишити без руху, надавши апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду обґрунтування інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.02.2023р. у справі №912/1550/22, ніж ті, що зазначені в апеляційній скарзі та доказів сплати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв