УХВАЛА

м. Київ

12.06.2023Справа № 910/14629/22

Суддя Н.Плотницька, розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Чепишка Віктора Васильовича про винесення додаткового рішення, у справі

за позовом Фізичної особи - підприємця Чепишка Віктора Васильовича
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Антор Компані"
простягнення 108 426 грн 38 коп.
Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.12.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Чепишка Віктора Васильовича з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антор Компані" про стягнення 108 429 грн 38 коп. заборгованості за договором про транспортно-експедиційне обслуговування перевезення вантажів від 18.01.2022 № 180122, в тому числі: 70 000 грн 00 коп. основної заборгованості, 22 796 грн 61 коп. пені, 1 885 грн 20 коп. 3 % річних та 13 722 грн 57 коп. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 у справі № 910/14629/22 позов задоволено повністю, з Товариства з обмеженою відповіда льністю "Антор Компані" на користь Фізичної особи - підприємця Чепишка Віктора Васильовича стягнуто заборгованість у розмірі 70 000 грн 00 коп., пеню в розмірі 22 796 грн 61 коп., 3 % річних в розмірі 1 885 грн 20 коп., інфляційні втрати в розмірі 13 722 грн 57 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 грн 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 виправлено допущену в пункті 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 у справі № 910/14629/22 описку.

30.03.2023, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023, яке набрало законної сили 30.03.2023, з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 30.03.2023, видано наказ

05.06.2023 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Фізичної особи - підприємця Чепишка Віктора Васильовича надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення.

Судом встановлено, що при ухваленні судового рішення не вирішено питання про судові витрати, а саме розподіл витрат на правничу (правову) допомогу.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із попереднім розрахунком суми судових витрат, наведеного у відзиві на позовну заяву, очікувані витрати на правову допомогу відповідача становлять 100 000 грн 00 коп.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Судом також враховано, що за змістом частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, обов`язковою умовою подання до суду доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу є звернення до суду із такими доказами в межах встановленого законом строку для подання доказів або його поновлення за рішенням суду, а саме дотримання встановленого приписами частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення суду.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Додатковій постанові від 03.03.2021 року у справі №912/354/20 наголошує, що докази, які стосуються розміру судових витрат подаються у суворо визначені кодексом строки: до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до частини 1 статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з приписами частин 1, 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено судом, рішення суду у справі № 910/1462/22 було ухвалено 09.03.2023, тобто з урахуванням приписів частини 8 Господарського процесуального кодексу України останнім днем п`ятиденного строку для подання відповідних доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу є 14.03.2023.

Натомість представником Фізичною особи - підприємця Чепишка Віктора Васильовича заява про ухвалення додаткового рішення з доданими доказами на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подані до Господарського суду міста Києва 05.06.2023, тобто поза межами встановленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України строку.

Як встановлено судом, як додаток до позовної заяви позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ № 1053970 та платіжне доручення № 804 від 12.12.2022, проте, позивачем не долучено до матеріалів справи як тексту самого договору про надання правової допомоги, зі змісту якого можна встановити узгоджені порядок, обсяги та вартість правової допомоги, так і жодних доказів на підтвердження фактичного виконання договору сторонами, зокрема, актів приймання - передачі послуг, пояснень щодо переліку та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Тобто за умови не надання доказів документального підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, саме зазначення в тексті позовної заяви попереднього розрахунку таких витрат та надання копій ордеру і платіжного доручення розцінене судом в якості достатніх доказів, що підтверджують зміст, обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, враховуючи викладене, дослідивши надані представником позивача докази, оскільки позивачем не надано суду тексту договору про надання правової допомоги, акту приймання-передачі наданих послуг та розрахунку відповідних витрат, які є належними та допустимими доказами понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн 00 коп. задоволенню не підлягають з підстав недоведеності.

За таких обставин суд дійшов висновку, що Фізичною особи - підприємця Чепишка Віктора Васильовича, звернувшись до суду із заявою Фізичної особи - підприємця Чепишка Віктора Васильовича про винесення додаткового рішення лише 05.06.2023, пропущено 5-ти денний строк, встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, і причини пропуску такого строку суду не надано, а отже, заяву про прийняття додаткового рішення у справі № 910/14629/22 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи - підприємця Чепишка Віктора Васильовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14629/22 залишити без розгляду.

Суддя Н.Плотницька