ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3187/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання (за дорученням головуючого судді): Соловйова Д.В.;

За участю представників сторін:

Від позивача ВАСИЛЮК ЄВГЕНІЙ ВІТАЛІЙОВИЧ

Від відповідача КОБАК РОМАН ІВАНОВИЧ;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства ГЕРЮШ

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2022

у справі №916/3187/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОЗАХИСТ ДОНБАС

до Приватного підприємства ГЕРЮШ

про стягнення 729 910,62 грн.,

(суддя місцевого господарського суду: Лічман Л.В., Господарський суд Одеської області),

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС (далі ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства ,,ГЕРЮШ (далі ПП ,,ГЕРЮШ) про стягнення заборгованості в розмірі 729910,62 грн., з яких 35954,24 грн. інфляційної складової (втрат), 213601,70 грн. 48% річних, 156226,52 грн. пені, 324128,16 грн штрафу.

ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС посилався, зокрема, на приписи ст.ст.216-218,232 Господарського кодексу України, ст.ст.259,530,549,551,610,611,625 Цивільного кодексу України, умови договору поставки від 30.03.2018 № 35-ІЗ, додатків №№ 1-3, 5-7, 9-15, 17, 18 до нього, видаткові накладні від 11.04.2018 за № 1709, від 03.05.2018 за № 3730, від 23.04.2018 за № 2800, від 03.05.2018 за № 3733, від 08.05.2018 за № 4117, від 15.05.2018 за № 4539, від 06.06.2018 за № 5610, від 06.07.2018 за № 6410, від 18.07.2018 за № 6674, від 09.08.2018 за № 7318, від 31.08.2018 за № 8068, від 17.09.2018 за № 8358, від 20.09.2018 за № 8464, від 24.09.2018 за № 8587, від 03.10.2018 за № 8813, від 23.10.2018 за № 9111, від 23.11.2018 за № 9301, банківські виписки з особового рахунку позивача тощо та вказує на несвоєчасне виконання відповідачем умов названого вище договору в частині оплати вартості поставленого позивачем товару.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.12.2022 по справі №916/3187/21 Позов задоволено частково, стягнуто з ПП ,,ГЕРЮШ на користь ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС 35954 грн. 24 коп. інфляційних нарахувань, 150000 грн. 00 коп. 48% річних, 156226 грн. 52 коп. пені, 250000 грн. 00 коп. штрафу, 10948 грн. 66 коп. судового збору, в решті позову відмовлено.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи підтверджено несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати вартості поставленого позивачем Товару, у зв`язку з чим парвомірно нараховано 324128,16 грн. штрафу, 156226,52 грн. пені, 213601,70 грн. 48% річних, 35954,24 грн. інфляційних втрат.

Суд зазначив, що з огляду на зроблені експертом висновки, що додаткова угода від 06.06.2018 до Договору, лист ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС від 03.12.2018 містять ознаки підроблення, ці документи не можуть бути належними доказами в розумінні ст.76 Господарського процесуального кодексу України, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмету доказування. Оскільки відповідачем не надано інших доказів, окрім Додаткової угоди від 06.06.2018 до Договору та листа ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС від 03.12.2018, та підтвердження досягнення контрагентами домовленостей про звільнення від сплати нарахувань, передбачених п.п.7.1, 7.1.1, 7.7, 7.8 Договору, якщо Покупець оплачує Товар в строк до 01.12.2018, господарський суд дійшов висноку, що ПП ,,ГЕРЮШ безпідставно вказує на наявність підстав для відмови у позові про стягнення пені, штрафу та 48% річних.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що з огляду на те, що ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання та, що ПП ,,ГЕРЮШ оплачено вартість Товару ще до подачі позову, те, що погоджений сторонами розмір відсотків річних є надмірно великим (48% річних), з урахуванням інтересів позивача та всіх обставин даної справи, необхідно обмежити розмір відсотків річних та штрафу шляхом їх зменшення до 150000,00 грн. та до 250000,00 грн. відповідно, тому у задоволенні позову про стягнення 63601,70 грн. відсотків річних та 74128,16 грн. штрафу судом відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ПП «ГЕРЮШ» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2022 по справі №916/3187/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з ПП «ГЕРЮШ» на користь ТОВ «АГРОЗАХИСТ ДОНБАС» 39954,24 грн. інфляційних нарахувань, в решті позову апелянт просить відмовити.

Апелянт зазначає, що термін дії свідоцтва (доповнення до свідоцтва) ОСОБА_1 продовжено не було, останній втратив кваліфікацію зі спеціальності 2.2 Дослідження матеріалів документів з 12.10.2012. Більше того, з витягу з Реєстру атестованих експертів вбачається, що ОСОБА_1 ніколи не мав кваліфікації зі спеціальностей 2.1 «Дослідження реквізитів документів» та №2.3 «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів».

На переконання заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 не мав повноважень на здійснення експертного дослідження та в подальшому, відповідно, складати експертний висновок.

Крім того, апелянт вказує, що нормами Господарського процесуального кодексу України встановлено, що експертиза може бути призначена виключно експерту або експертній установі, а чинним законодавством не передбачено можливості призначення експертизи «фахівцю у відповідній галузі знань».

Також апелянт вказує, що до суду надійшов висновок експерта, згідно з яким була проведена фізико-хімічна експертиза, тобто інший вид експертизи, ніж був призначений судом. Можливість вирішення питань, поставлених судом експерту в ухвалі Господарського суду Одеської області від 21.12.2021 шляхом проведення фізико-хімічних досліджень (експертизи) не передбачена жодним нормативно-правовим актом, в тому числі, і Науково-методичними рекомендаціямиз питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Крім того, скаржник зазначив, що ОСОБА_1 під час проведення дослідження абсолютної давності виконання штрихів, виконаних гелевою ручкою, користувався довідником, який був виключений з переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовується під час проведення судових експертиз.

Також апелянт вважає, що враховуючи встановлення судом першої інстанції факту, що ТОВ «АГРОЗАХИСТ ДОНБАС» не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання, при правильному застосуванні ст.551 Цивільного кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України, суд мав відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення 48% річних та штрафу.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/3187/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Ярош А.І., судді - Колоколов С.І., Савицький Я.Ф., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2023.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги ПП ГЕРЮШ на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2022 до надходження матеріалів справи №916/3187/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/3187/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

01.02.2023 матеріали справи №916/3187/21 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 апеляційну скаргу ПП ГЕРЮШ на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2022 у справі №916/3187/21 залишено без руху.

14.02.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від ПП ГЕРЮШ про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2022 до надходження матеріалів справи №916/3187/21, в якій апелянт надав докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 16 422,10 грн.

Враховуючи положення підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XІ Перехідні положення ГПК України, підпунктів 2.3.17, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 року, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3187/21, у зв`язку із перебуванням судді-доповідача Ярош А.І. у відпустці з 09.02.2023 року по 21.02.2023 року, розпорядженням керівника апарату суду №6 від 14.02.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3187/21.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 14.02.2023 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Принцевська Н.М., судді: Колоколов С.І., Савицький Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП ГЕРЮШ на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2022 по справі №916/3187/21.

13.03.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ АГРОЗАХИСТ ДОНБАС надійшов відзив на апеляційну скаргу ПП ГЕРЮШ. У відзиві позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На переконання позивача, станом на час проведення експертного дослідження ОСОБА_1 , як того вимагає ст.69 Господарського процесуального кодексу України, володів спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповіданих обставин справи. Також судом першої інстанції було правомірно враховано позицію Верховного Суду, яка викладена в постанові від 27.05.2021 у справі №910/702/17 та позиції по справам, перелік яких зазначено у рішенні суду першої інстанції.

Позивач зазначає, що фінансове становище відповідача, яким обгрунтована винятковість обставин прострочення ним оплати поставлених товарів, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється на власний ризик, не може бути безумовною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому таке рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів позивача та відповідача.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 розгляд справи №916/3187/21 за апеляційною скаргою ПП ГЕРЮШ призначено на 24.04.2023 року о 12-00 год у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

20.04.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ АГРОЗАХИСТ ДОНБАС надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 задоволено клопотання ТОВ АГРОЗАХИСТ ДОНБАС про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №916/3187/21 поза межами приміщення суду, розгляд справи №916/3187/21 призначено на 24.04.2023 року об 12-00 год в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

24.04.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від ПП ГЕРЮШ про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 відкладено розгляд справи №916/3187/21 за апеляційною скаргою ПП ГЕРЮШ на іншу дату, судове засідання по справі призначено на: 16.05.2023 року о 10-30 год в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

10.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ПП ГЕРЮШ надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 задоволено клопотання ПП ГЕРЮШ про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №916/3187/21 поза межами приміщення суду.

16.05.2023 судове засідання по справі №916/3187/21 не відбулось про що помічником судді складено відповідний акт.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2023 відкладено розгляд справи № 916/3187/21 за апеляційною скаргою ПП ГЕРЮШ на іншу дату, судове засідання по справі призначено на: 23.05.2023 року о 15-00 год.

В судовому засіданні 23.05.2023 представники сторін підтримали доводи та вимоги, викладені ними письмово, після чого було оголошено перерву по справі №916/3187/21 до 29.05.2023 до 12-00 год.

В судове засідання, яке відбулось 29.05.2023, з`явився представник позивача, який надав додаткові усні пояснення по суті справи, представник відповідача був присутній у пошуковій системі учасника підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС, однак після приєднання виникла технічна помилка, яка унеможливила присутність представника та надання пояснень під час розгляду справи.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо, несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Враховуючи вищевикладене, приписи ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а також те, що представник відповідача виклав надав усні пояснення по суті апеляційної скарги в попередніх судових засіданнях, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача в конференції відеозв`язку.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2018 між ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС (Постачальник) та ПП ,,ГЕРЮШ (Покупець) укладено Договір поставки № 35-ІЗ (Договір), згідно з п.1.1 якого в терміни, визначені Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену Договором.

За даним Договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються додаткам та/або накладними, що є невід`ємною частиною цього Договору (п.2.1 Договору).

Ціна продукції, що поставляється за цим Договором, вказується у додатках в національній валюті та визначається, в залежності від виду Товару (засоби захисту рослин (ЗЗР), насіння, міндобрива та мікродобрива). Для Товару (ЗЗР, насіння та мікродобрива) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США або Євро (п.2.2 Договору).

Загальна сума Договору визначається сукупністю додатків та/або накладних, що зазначені в п.2.1 та які є невід`ємною частиною цього Договору. У випадку розбіжностей даних у додатках щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною Договору та підписується з боку Покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару) (2.3 Договору).

Порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатках до даного Договору (п.3.1 Договору).

При проведенні розрахунків, сума в гривнях, яку Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику як належну оплату повної вартості Товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента вартості неоплаченого Товару в доларах США/Євро на курс гривні щодо долара США/Євро на міжбанківському валютному ринку (МВР) на день проведення оплати, з врахуванням умов частини 1 цього пункту (п.3.2 Договору).

Всі платежі за цим Договором здійснюються Покупцем з врахуванням п.3.2 Договору. На підтвердження виконання Покупцем зобов`язань з оплати Товару з врахуванням п.3.2 даного Договору, сторони впродовж трьох днів від дня остаточного розрахунку за відповідним додатком або Договором вцілому, підписують ,,Акт звіряння взаємних розрахунків. Ініціатива підписання ,,Акту звіряння взаємних розрахунків покладається на Покупця (п.3.3 Договору).

Товар, що був переданий Покупцю в межах цього Договору тільки згідно накладних (без укладання інших письмових угод додатків), має бути ним оплачений не пізніше 10 днів з моменту його отримання за відповідною накладною (п.3.5 Договору).

Покупець при перерахуванні коштів за Товар в платіжному дорученні (в графі ,,Призначення платежу) повинен зазначити, згідно якого договору та якого додатку перераховано даний платіж. В разі незазначення цих даних, Постачальник має право на свій розсуд віднести отримані суми за продукцію, в тому числі за ту, що поставлена в минулі періоди. Оплата Товару вважається здійсненою в момент зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (п.3.6 Договору).

Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем: по кількості (одиниць виміру) відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної в накладній (товарній, товарно-транспортній); по якості відповідно до якості, вказаній в сертифікаті якості підприємства-виробника (п.6.3 Договору).

Договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до повних розрахунків (п.11.2 Договору).

В додатку № 1 від 21.04.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна сума Товару за даним додатком складає 28255,39 грн; Покупець сплачує Постачальнику 20% вартості Товару до 07.05.2018; остаточний розрахунок за отриманий Товар покупець зобов`язується здійснити до 01.10.2018.

В додатку № 2 від 03.05.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна сума Товару за даним додатком складає 494199,55 грн; Покупець сплачує Постачальнику 20% вартості Товару до 11.05.2018; остаточний розрахунок за отриманий Товар покупець зобов`язується здійснити до 01.10.2018.

В додатку № 3 від 02.05.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 54373,68 грн; Покупець сплачує Постачальнику 20% вартості Товару до 04.05.2018; остаточний розрахунок за отриманий Товар покупець зобов`язується здійснити до 01.10.2018.

В додатку № 5 від 15.05.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 39552,60 грн; Покупець сплачує Постачальнику 20% вартості Товару до 18.05.2018; остаточний розрахунок за отриманий Товар покупець зобов`язується здійснити до 01.10.2018.

В додатку № 6 від 06.06.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 44312,28 грн; Покупець сплачує Постачальнику 100% вартості Товару до 10.07.2018.

В додатку № 7 від 04.07.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 36147,35 грн; Покупець сплачує Постачальнику 100% вартості Товару до 18.07.2018.

В додатку № 9 від 16.07.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 37303,67 грн; Покупець сплачує Постачальнику 100% вартості Товару до 18.07.2018.

В додатку № 10 від 09.08.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 33199,90 грн; Покупець сплачує Постачальнику 100% вартості Товару до 14.08.2018.

В додатку № 11 від 31.08.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 38297,35 грн; Покупець сплачує Постачальнику 100% вартості Товару до 27.08.2018.

В додатку № 12 від 17.09.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 22249,68 грн; Покупець сплачує Постачальнику 100% вартості Товару до 20.09.2018.

В додатку № 13 від 20.09.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 25431,34 грн; Покупець сплачує Постачальнику 100% вартості Товару до 24.09.2018.

В додатку № 14 від 24.09.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 37921,44 грн; Покупець сплачує Постачальнику 100% вартості Товару до 28.09.2018.

В додатку № 15 від 01.10.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 69866,16 грн; Покупець сплачує Постачальнику 100% вартості Товару до 03.10.2018.

В додатку № 17 від 23.10.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 6393,31 грн; Покупець сплачує Постачальнику 100% вартості Товару до 31.10.2018.

В додатку № 18 від 05.11.2018 до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне: загальна ціна Товару за даним додатком складає 19186,85 грн; Покупець сплачує Постачальнику 100% вартості Товару до 12.11.2018.

На виконання Договору Постачальником поставлено, а Покупцем прийнято Товар на загальну суму 1739833,15 грн, що підтверджується видатковими накладними від 11.04.2018 № 1709 на суму 560589,08 грн, від 03.05.2018 № 3730 на суму 192553,52 грн, від 23.04.2018 № 2800 на суму 28255,39 грн, від 03.05.2018 № 3733 на суму 494199,55 грн, від 08.05.2018 № 4117 на суму 54373,68 грн, від 15.05.2018 № 4539 на суму 39552,60 грн, від 06.06.2018 № 5610 на суму 44312,28 грн, від 06.07.2018 № 6410 на суму 36147,35 грн, від 18.07.2018 № 6674 на суму 37303,67 грн, від 09.08.2018 № 7318 на суму 33199,90 грн, від 31.08.2018 № 8068 на суму 38297,35 грн, від 17.09.2018 № 8358 на суму 22249,68 грн, від 20.09.2018 № 8464 на суму 25431,34 грн, від 24.09.2018 № 8587 на суму 37921,44 грн, від 03.10.2018 № 8813 на суму 69866,16 грн, від 23.10.2018 № 9111 на суму 6393,31 грн, від 23.11.2018 № 9301 на суму 19186,85 грн.

Договір, додатки №№ 1-3, 5-7, 9-15, 17, 18 до нього, видаткові накладні підписані представниками та скріплені печатками контрагентів.

ПП ,,ГЕРЮШ перераховано ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС за Товар грошові кошти в загальному розмірі 1739833,15 грн., а саме 02.05.2018 сплачено 100000,00 грн, 26.06.2018 100000,00 грн, 09.07.2018 100000,00 грн, 16.07.2018 37303,67 грн, 14.08.2018 33199,90 грн, 30.08.2018 44312,28 грн, 24.10.2018 69741,50 грн, 09.11.2018 500000,00 грн, 12.11.2018 19186,85 грн, 15.11.2018 460000,00 грн, 22.11.2018 276088,95 грн, що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку позивача.

Несвоєчасна оплата ПП ,,ГЕРЮШ вартості прийнятого Товару стала підставою длязвернення ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та річних.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони, та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договору.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір поставки, укладений сторонами у письмовій формі.

Згідно із приписами ч.ч.1 та 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України закріплено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС як Постачальником виконано належним чином взяті на себе зобов`язання та поставлено ПП ,,ГЕРЮШ Товар на загальну суму 1739833,15 грн, що підтверджується зазначеними в описовій частині рішення видатковими накладними.

В свою чергу Покупцем в порушення приписів ст.ст.525, 526, 610, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, умов Договору та додатків до нього вартість отриманого Товару оплачено несвоєчасно.

Відповідно до ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

В ст.549 Цивільного кодексу України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Крім відповідальності, встановленої п.7.1 даного Договору, Покупець: за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення. (п.7.1.1 Договору).

В разі прострочення Покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком, більше, ніж на 10 днів, Покупець сплачує додатково штраф у розмірі 20% від суми несвоєчасно сплаченого Товару (п.7.8 Договору).

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 3 цього Договору, Покупець відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, сорок вісім відсотків річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним додатком до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати (п.7.7 Договору).

Сторони домовилися про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним Договором відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст.259 ЦК України, продовжується до 3 (трьох) років (п.7.9 Договору).

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати вартості поставленого позивачем Товару, ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС нарахувало:

- 35954,24 грн інфляційних втрат, з яких: 5294,92 грн нараховано на суму 145773,23 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 30.08.2018 по 23.10.2018 (вересень жовтень 2018); 5597,29 грн на суму 192553,52 грн (видаткова накладна від 03.05.2018 № 3730) за період з 15.05.2018 по 08.11.2018 (травень жовтень 2018); 164,27 грн на суму 5651,07 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 23.04.2018 № 2800) за період з 08.05.2018 по 08.11.2018 (травень жовтень 2018 ); 384,27 грн на суму 22604,31 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 23.04.2018 № 2800) за період з 02.10.2018 по 14.11.2018 (жовтень 2018); 2873,15 грн на суму 98839,91 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 03.05.2018 № 3733) за період з 12.05.2018 по 08.11.2018 (травень жовтень 2018); 6721,11 грн на суму 395359,64 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 03.05.2018 № 3733) за період з 02.10.2018 по 14.11.2018 (жовтень 2018); 1477,02 грн на суму 105501,59 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 03.05.2018 № 3733) за період з 15.11.2018 по 21.11.2018 (жовтень 2018); 316,11 грн на суму 10874,73 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 08.05.2018 № 4117) за період з 05.05.2018 по 08.11.2018 (травень жовтень 2018); 1358,82 грн на суму 43498,94 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 08.05.2018 № 4117) за період з 02.10.2018 по 21.11.2018 (жовтень листопад 2018); 229,95 грн на суму 7910,52 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 15.05.2018 № 4539) за період з 19.05.2018 по 08.11.2018 (червень жовтень 2018); 988,44 грн на суму 31642,08 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 15.05.2018 № 4539) за період з 02.10.2018 по 21.11.2018 (жовтень листопад 2018); 1288,10 грн на суму 44312,28 грн (видаткова накладна від 06.06.2018 № 5610) за період з 11.07.2018 по 08.11.2018 (липень жовтень 2018); 1312,98 грн на суму 36147,35 грн (видаткова накладна від 06.07.2018 № 6410) за період з 19.07.2018 по 08.11.2018 (серпень жовтень 2018); 1354,98 грн на суму 37303,67 грн (видаткова накладна від 18.07.2018 № 6674) за період з 19.07.2018 по 08.11.2018 (серпень жовтень 2018); 1205,92 грн на суму 33199,90 грн (видаткова накладна від 09.08.2018 № 7318) за період з 15.08.2018 по 11.11.2018 (серпень жовтень 2018); 1391,07 грн на суму 38297,35 грн (видаткова накладна від 31.08.2018 № 8068) за період з 28.08.2018 по 14.11.2018 (вересень жовтень 2018); 378,24 грн на суму 22249,68 грн (видаткова накладна від 17.09.2018 № 8358) за період з 21.09.2018 по 14.11.2018 (жовтень 2018); 432,33 грн на суму 25431,34 грн (видаткова накладна від 20.09.2018 № 8464) за період з 25.09.2018 по 14.11.2018 (жовтень 2018); 644,66 грн на суму 37921,44 грн (видаткова накладна від 24.09.2018 № 8587) за період з 29.09.2018 по 14.11.2018 (жовтень 2018); 2182,48 грн на суму 69866,16 грн (видаткова накладна від 03.10.2018 № 8813) за період з 04.10.2018 по 21.11.2018 (жовтень листопад 2018); 89,51 грн на суму 6393,31 грн (видаткова накладна від 23.10.2018 № 9111) за період з 01.11.2018 по 21.11.2018 (листопад 2018); 268,62 грн на суму 19186,85 грн (видаткова накладна від 23.11.2018 № 9301) за період з 13.11.2018 по 21.11.2018 (листопад 2018);

- 213601,70 грн 48% річних, з яких: 5897,70 грн нараховано на суму 560589,08 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 24.04.2018 по 01.05.2018; 33313,84 грн на суму 460589,08 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 Цивільного кодексу України № 1709) за період з 02.05.2018 по 25.06.2018 ; 6164,59 грн на суму 360589,08 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 26.06.2018 по 08.07.2018 ; 2398,85 грн на суму 260589,08 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 09.07.2018 по 15.07.2018; 8515,43 грн на суму 223285,41 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 16.07.2018 по 13.08.2018 ; 3999,61 грн на суму 190085,51 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 14.08.2018 по 29.08.2018 ; 10543,60 грн на суму 145773,23 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 30.08.2018 по 23.10.2018 ; 1599,79 грн на суму 76031,73 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 24.10.2018 по 08.11.2018; 45073,35 грн на суму 192553,52 грн (видаткова накладна від 03.05.2018 № 3730) за період з 15.05.2018 по 08.11.2018; 1374,84 грн на суму 5651,07 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 23.04.2018 № 2800) за період з 08.05.2018 по 08.11.2018; 1307,95 грн на суму 22604,31 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 23.04.2018 № 2800) за період з 02.10.2018 по 14.11.2018; 23526,61 грн на суму 98839,91 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 03.05.2018 № 3733) за період з 12.05.2018 по 08.11.2018 ; 22876,70 грн на суму 395359,64 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 03.05.2018 № 3733) за період з 02.10.2018 по 14.11.2018; 971,19 грн на суму 105501,59 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 03.05.2018 № 3733) за період з 15.11.2018 по 21.11.2018; 2688,59 грн на суму 10874,73 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 08.05.2018 № 4117) за період з 05.05.2018 по 08.11.2018 ; 2917,41 грн на суму 43498,94 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 08.05.2018 № 4117) за період з 02.10.2018 по 21.11.2018 ; 1810,10 грн на суму 7910,52 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 15.05.2018 № 4539) за період з 19.05.2018 по 08.11.2018; 2122,19 грн на суму 31642,08 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 15.05.2018 № 4539) за період з 02.10.2018 по 21.11.2018; 7051,12 грн на суму 44312,28 грн (видаткова накладна від 06.06.2018 № 5610) за період з 11.07.2018 по 08.11.2018; 5371,60 грн на суму 36147,35 грн (видаткова накладна від 06.07.2018 № 6410) за період з 19.07.2018 по 08.11.2018; 5543,43 грн на суму 37303,67 грн (видаткова накладна від 18.07.2018 № 6674) за період з 19.07.2018 по 08.11.2018; 37,97 грн на суму 9624,78 грн (видаткова накладна від 18.07.2018 № 6674) за період з 09.11.2018 по 11.11.2018 ; 3885,75 грн на суму 33199,90 грн (видаткова накладна від 09.08.2018 № 7318) за період з 15.08.2018 по 11.11.2018; 93,26 грн на суму 23637,83 грн (видаткова накладна від 09.08.2018 № 7318) за період з 12.11.2018 по 14.11.2018; 3978,73 грн на суму 38297,35 грн (видаткова накладна від 31.08.2018 № 8068) за період з 28.08.2018 по 14.11.2018 ; 1609,29 грн на суму 22249,68 грн (видаткова накладна від 17.09.2018 № 8358) за період з 21.09.2018 по 14.11.2018; 1705,64 грн на суму 25431,34 грн (видаткова накладна від 20.09.2018 № 8464) за період з 25.09.2018 по 14.11.2018; 2343,86 грн на суму 37921,44 грн (видаткова накладна від 24.09.2018 № 8587) за період з 29.09.2018 по 14.11.2018; 4502,06 грн на суму 69866,16 грн (видаткова накладна від 03.10.2018 № 8813) за період з 04.10.2018 по 21.11.2018; 176,56 грн на суму 6393,31 грн (видаткова накладна від 23.10.2018 № 9111) за період з 01.11.2018 по 21.11.2018; 227,09 грн на суму 19186,85 грн (видаткова накладна від 23.11.2018 № 9301) за період з 13.11.2018 по 21.11.2018 ;

-156226,52 грн пені, з яких: 4177,54 грн нараховано на суму 560589,08 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 24.04.2018 по 01.05.2018 ; 23597,30 грн на суму 460589,08 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 02.05.2018 по 25.06.2018; 4366,59 грн на суму 360589,08 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 26.06.2018 по 08.07.2018; 1720,60 грн на суму 260589,08 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 09.07.2018 по 15.07.2018; 6209,17 грн на суму 223285,41 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 16.07.2018 по 13.08.2018; 2916,38 грн на суму 190085,51 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 14.08.2018 по 29.08.2018; 7875,75 грн на суму 145773,23 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 30.08.2018 по 23.10.2018; 1199,84 грн на суму 76031,73 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) за період з 24.10.2018 по 08.11.2018; 32887,09 грн на суму 192553,52 грн (видаткова накладна від 03.05.2018 № 3730) за період з 15.05.2018 по 08.11.2018 р; 1002,02 грн на суму 5651,07 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 23.04.2018 № 2800) за період з 08.05.2018 по 08.11.2018 ; 980,97 грн на суму 22604,31 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 23.04.2018 № 2800) за період з 02.10.2018 по 14.11.2018; 17157,53 грн на суму 98839,91 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 03.05.2018 № 3733) за період з 12.05.2018 по 08.11.2018; 17157,53 грн на суму 395359,64 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 03.05.2018 № 3733) за період з 02.10.2018 по 14.11.2018; 728,39 грн на суму 105501,59 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 03.05.2018 № 3733) за період з 15.11.2018 по 21.11.2018; 1958,64 грн на суму 10874,73 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 08.05.2018 № 4117) за період з 05.05.2018 по 08.11.2018; 2188,06 грн на суму 43498,94 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 08.05.2018 № 4117) за період з 02.10.2018 по 21.11.2018; 1321,60 грн на суму 7910,52 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 15.05.2018 № 4539) за період з 19.05.2018 по 08.11.2018; 1591,64 грн на суму 31642,08 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 15.05.2018 № 4539) за період з 02.10.2018 по 21.11.2018; 5215,49 грн на суму 44312,28 грн (видаткова накладна від 06.06.2018 № 5610) за період з 11.07.2018 по 08.11.2018; 3979,18 грн на суму 36147,35 грн (видаткова накладна від 06.07.2018 № 6410) за період з 19.07.2018 по 08.11.2018 ; 4106,47 грн на суму 37303,67 грн (видаткова накладна від 18.07.2018 № 6674) за період з 19.07.2018 по 08.11.2018; 28,48 грн на суму 9624,78 грн (видаткова накладна від 18.07.2018 № 6674) за період з 09.11.2018 по 11.11.2018; 2893,39 грн на суму 33199,90 грн (видаткова накладна від 09.08.2018 № 7318) за період з 15.08.2018 по 11.11.2018; 69,94 грн на суму 23637,83 грн (видаткова накладна від 09.08.2018 № 7318) за період з 12.11.2018 по 14.11.2018 ; 2973,55 грн на суму 38297,35 грн (видаткова накладна від 31.08.2018 № 8068) за період з 28.08.2018 по 14.11.2018; 1206,97 грн на суму 22249,68 грн (видаткова накладна від 17.09.2018 № 8358) за період з 21.09.2018 по 14.11.2018; 1279,23 грн на суму 25431,34 грн (видаткова накладна від 20.09.2018 № 8464) за період з 25.09.2018 по 14.11.2018 ; 1757,89 грн на суму 37921,44 грн (видаткова накладна від 24.09.2018 № 8587) за період з 29.09.2018 по 14.11.2018 ; 3376,55 грн на суму 69866,16 грн (видаткова накладна від 03.10.2018 № 8813) за період з 04.10.2018 по 21.11.2018 ; 132,42 грн на суму 6393,31 грн (видаткова накладна від 23.10.2018 № 9111) за період з 01.11.2018 по 21.11.2018; 170,32 грн на суму 19186,85 грн (видаткова накладна від 23.11.2018 № 9301) за період з 13.11.2018 по 21.11.2018 ;

- 324128,16 грн. штрафу, з яких: 92117,81 грн (460589,08 грн (видаткова накладна від 11.04.2018 № 1709) х 20%); 38510,04 грн (192553,52 грн (видаткова накладна від 03.05.2018 № 3730) х 20%); 1130,21 грн (5651,07 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 23.04.2018 № 2800) х 20%); 4520,86 грн (22604,31 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 23.04.2018 № 2800) х 20%); 19767,98 грн (98839,91 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 03.05.2018 № 3733) х 20%); 79071,92 грн (395359,64 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 03.05.2018 № 3733) х 20%); 2174,94 грн (10874,73 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 08.05.2018 № 4117) х 20%); 8699,78 грн (43498,94 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 08.05.2018 № 4117) х 20%); 1582,10 грн (7910,52 грн (20% від вартості Товару за видатковою накладною від 15.05.2018 № 4539) х 20%); 6328,41 грн (31642,08 грн (80% від вартості Товару за видатковою накладною від 15.05.2018 № 4539) х 20%); 8862,45 грн (44312,28 грн (видаткова накладна від 06.06.2018 № 5610) х 20%); 7229,47 грн (36147,35 грн (видаткова накладна від 06.07.2018 № 6410) х 20%); 7460,73 грн (37303,67 грн (видаткова накладна від 18.07.2018 № 6674) х 20%); 6639,98 грн (33199,90 грн (видаткова накладна від 09.08.2018 № 7318) х 20%); 7659,47 грн (38297,35 грн (видаткова накладна від 31.08.2018 № 8068) х 20%); 4449,93 грн (22249,68 грн (видаткова накладна від 17.09.2018 № 8358) х 20%); 5086,26 грн (25431,34 грн (видаткова накладна від 20.09.2018 № 8464) х 20%); 7584,28 грн (37921,44 грн (видаткова накладна від 24.09.2018 № 8587) х 20%); 13973,23 грн (69866,16 грн (видаткова накладна від 03.10.2018 № 8813) х 20%); 1278,66 грн (6393,31 грн (видаткова накладна від 23.10.2018 № 9111) х 20%).

Як вбачається з тексту апеляційної скарги, ПП «ГЕРЮШ» не оскажується рішення суду першої інстанції в частині стягнення 35954,24 грн. інфляційних нарахувань, у зв`язку з чим рішення місцевого господарського суду, відповідно до приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України, в цій частині судовою колегією не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справ та не заперечується сторонами, ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС заперечило підписання попереднім керівником підприємства позивача, Додаткової угоди від 06.06.2018 та листа від 03.12.2018 в дати, які на них проставлено, в зв`язку з чим за клопотанням позивача ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.12.2021 призначено судову технічну експертизу документів, доручено її проведення Товариству з обмеженою відповідальністю ,,Київська незалежна судово-експертна установа надано дозвіл експерту на часткове пошкодження об`єктів експертизи (із збереженням змісту документів та його основних реквізитів), поставлено на вирішення експерта наступний перелік питань:

- чи відповідає давність виготовлення (підписання) Додаткової угоди від 06.06.2018 до Договору поставки № 35-ІЗ від 30.03.2018 вказаній в ній даті, а саме 06.06.2018? Якщо ні, то в який конкретно часовий період була виготовлена зазначена Додаткова угода від 06.06.2018 до Договору поставки № 35-ІЗ від 30.03.2018?;

- чи відповідає давність виготовлення (підписання) листа від 03.12.2018, підписаного директором представництва ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС Пожаром Анатолієм Івановичем, вказаній в ньому даті, а саме 03.12.2018? Якщо ні, то в який конкретний часовий період був виготовлений зазначений лист?;

- чи відповідає давність рукописних підписів уповноважених осіб представника ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС Пожара Анатолія Івановича та директора ПП ,,ГЕРЮШ Терзі Георгія Петровича в додатковій угоді від 06.06.2018 до договору поставки № 35- ІЗ від 30.03.2018, вказаній у додатковій угоді даті 06 червня 2018? Якщо ні, то в який конкретний часовий період були виконані рукописні підписи?;

- чи відповідає давність рукописного підпису директора представництва ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС Пожара Анатолія Івановича в листі ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС від 03.12.2018 вказаній у ньому даті 03 грудня 2018? Якщо ні, то в який конкретний часовий період був виконаний даний рукописний підпис?;

- чи відповідає давність відтиску печаток ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС та ПП ,,ГЕРЮШ у Додатковій угоді від 06.06.2018 до Договору поставки № 35-ІЗ від 30.03.2018 вказаній у цій Додатковій угоді даті 06 червня 2018 ? Якщо ні, то в який часовий період були виконані відтиски печаток?;

- чи відповідає давність відтиску печатки ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС в листі ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС від 03.12.2018 вказаній в даному листі даті 03.12.2018? Якщо ні, то в який часовий період був виконаний зазначений відтиск печатки ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС?;

- чи є на Додатковій угоді від 06.06.2018 до Договору поставки №35-ІЗ від 30.03.2018 ознаки впливу, що призвели до ,,штучного старіння її реквізитів?;

- чи є на листі ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС від 03.12.2018 ознаки впливу, що призвели до штучного старіння його реквізитів?.

Згідно наявного в матеріалах справи висновку експерта від 12.07.2022 № 3213 за результатами проведення фізико-хімічної експертизи матеріалів документів, зазначено, що:

- 1-4. Давність виконання підписів Пожара Анатолія Івановича та ОСОБА_2 на Додатковій угоді від 06.06.2018 до договору поставки № 35-ІЗ від 30.03.2018 та листі ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС від 03.12.2018 не відповідає вказаним в них датам, та фактично виконані в період вересень листопад 2021 ;

- 5,6. Давність виконання відбитка печатки ПП ,,ГЕРЮШ у додатковій угоді від 06.06.2018 до Договору поставки № 35-ІЗ від 30.03.2018 не відповідає вказаній в ній даті, та фактично виконаний в період вересень листопад 2021.

Додаткова угода від 06.06.2018 до Договору поставки № 35-ІЗ від 30.03.2018 та лист ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС від 03.12.2018 виготовлені шляхом монтажу реквізитів, а саме: тексти документів виготовлялись на аркушах паперу із вже наявними на них відбитками печатки ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС з наступним нанесенням підписів.

Відбитки печаток ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС виготовлені раніше текстів та підписів на документах, а також відбитка ПП ,,ГЕРЮШ та мають ознаки негативного впливу зовнішнього середовища при зберіганні підвищена температура, в тому числі не виключено штучне примусове теплове старіння;

- 7,8. Додаткова угода від 06.06.2018 до договору поставки № 35-ІЗ від 30.03.2018 та лист ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС від 03.12.2018 містять окремі ознаки, властиві при штучному примусовому тепловому зістаренні, однак ці ознаки виявляються виключно у властивостях паперу, тонерів текстів та відбитків печаток ТОВ ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС, тоді як на інших реквізитах такі ознаки не проявляються.

Місцевий господарський суд у рішенні суду дійшов висновку, що з огляду на зроблені експертом висновки, ні Додаткова угода від 06.06.2018 до Договору, ні лист ТОВ ,,АГРОЗАХИСТ ДОНБАС від 03.12.2018, які містять ознаки підроблення, не можуть бути належними доказами в розумінні ст.76 Господарського процесуального кодексу України, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

В свою чергу, відповідач з вказаними висновками не погоджується та вважає їх помилковими.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема ст.ст. 7, 10 Закону України «Про судову експертизу» та ст.69 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 73 Господарського процесуального кодексу України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому до обставин, на яких сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача і заперечень відповідача.

Висновок експерта, за приписами ч.ч. 1, 2 ст.98 Господарського процесуального кодексу України, це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законо-давством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Доказова цінність висновків експерта залежить від його логічної форми. Значущість експерта полягає у тому, що у результаті проведення експертизи він надає суду нову інформацію, встановлює факти, відповідно до яких суд робить певні висновки.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Дульський проти України» від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Спеціальні знання це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використо-вуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов, зокрема, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких установити відповідні обставини неможливо. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний надати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз (ст. 7 Закону України «Про судову експертизу»).

Згідно ст. 9 вказаного Закону атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, виходячи із правового аналізу вищенаведених норм чинного законодавства в їх сукупності, слід констатувати, що висновок експертного дослідження може бути наданий також й іншим (фахівцем) експертом з відповідної галузі знань, а не лише судовим експертом чи державною спеціалізованою установою.

Подібну за своїм змістом правову позицію викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі № 910/702/17.

Крім того, судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта стосовно відсутності (закнічення строку дії) свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, з огляду на наступне.

Згідно приписів ч.6 ст.98 Господарського процесуального кодексу України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

Таким чином, Господарський процесуальний кодексу не передбачає обов`язкової наявності свідоцтва у судового експерта.

Крім того, посилання апелянта на те, що вказаний висновок складений особою, яка не є атестованим експертом у вказаній галузі, є необґрунтованими, оскільки у висновку фізико-хімічної експертизи матеріалів документів зазначено, що виконання експертизи доручено експерту Юрченку Є. М., який відповідно до картки атестованого судового експерта має: вищу хімічну освіту, кваліфікація - спеціаліст-хімік; підготовку на Закритому акціонерному товаристві «Спеціальне конструкторське бюро «Хроматек» місто Йошкар-Ола, Російська Федерація та здобув кваліфікацію інженер апаратно-програмованих комплексів на базі газових хроматографів серії «Кристал»; спеціальні знання, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 2.2 «Дослідження матеріалів документів» (додаток до свідоцтва № 231, виданий експертно-кваліфікаційною комісією Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України 11 жовтня 2007 року), свідоцтво скасоване у зв`язку із звільненням, що не позбавляє експерта кваліфікації; стаж експертної роботи в державних спеціалізованих експертних установах - 5 років; досвід виконання досліджень та експертиз з питань встановлення давності виконання записів, виконаних пастами кулькових ручок з 2006 року; досвід наукової роботи в галузі судової експертизи з 2003 року (відповідальний виконавець двох наукових робіт в галузі судової експертизи, які внесені до державного реєстру атестованих експертних методик; автор двох наукових статей у галузі судової експертизи, які рекомендовані до використання; керівник наукових тем в галузі судової експертизи матеріалів документів - «Дослідження динаміки часових змін записів, виконаних кульковими ручками», «Дослідження печатних текстів виконаних тонерами лазерних принтерів»; досвід науково-методичної роботи в галузі судової експертизи по впровадженню в судову експертизу газохроматографічного обладнання (2001-2003 роки: впровадження газохроматографічного обладнання, постановка газо хроматографічних методів судово-експертного дослідження та навчання експертів державних спеціалізованих установ - експертно-криміналістичних центрів при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій, Полтавській, Житомирській, Луганській областях, АР Крим, науково-дослідних інститутів судових експертиз Одеського, Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, токсикологічного відділення Одеського бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України).

Також висновок містить підпис Юрченка Є. М. про попередження його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання обов`язків експерта.

Крім того, фізико-хімічна експертиза проводиться експертом, який має вищу хімічну освіту, свідоцтво Міністерства Юстиції України, спеціальні знання та досвід роботи у цій галузі незалежно від форми установи в якій він працює (державній чи приватній).

Судовий експерт є належним суб`єктом здійснення судово-експертної діяльності, оскільки чинне законодавство України не містить імперативних норм про можливість проведення фізико-хімічної експертизи виключно державними спеціалізованими установи (за виключенням встановлених законом обмежень).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно послався на висновок фізико-хімічної експертизи матеріалів документів, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Доводи апелянта про неповноту проведеного експертного дослідження не приймаються до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Серед іншого, відповідач не був позбавлений можливості в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України подати до суду першої інстанції висновок експертного дослідження, проведеного на його замовлення. Тоді як, у відповідності до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, посилання відповідача на проведення фізико-хімічної експертизи, а не тієї, що була призначена судом, не можуть бути підставою для визнання експертного висновку необгрунтованим та невірним.

Стосовно доводів апелянта в частині неправильного застосування судом першої інстанції ст.233 Господарського кодексу України та ст.551 Цивільного кодесу України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні принципи наведено у статті 233 Господарського кодексу України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Крім того, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення.

Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18. Відповідно до ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати з покупця надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Відповідну правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 27.03.2019 у справі №912/1703/18.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за наслідками аналізу, оцінки та дослідженню конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

У свою чергу, в статті 233 Господарського кодексу України визначено в якості обставин, які беруться до уваги у випадку зменшення неустойки, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть учать у зобов`язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Судова практика виходить з того, що істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов`язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Разом з тим апелент не надав суду жодних доказів та не навів беззаперечних обставин, які могли свідчити про поважність причин неналежного виконання зобов`язання, винятковість обставин чи невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) наслідкам порушення зобов`язання.

Так, згідно зі статтями 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється, зокрема, на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини даної справи та наявні у справі докази, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про можливість зменшення розміру відсотків річних та штрафу до 150000,00 грн. та до 250000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності зменшення вказаних сум до 50% є безпідставними та такими, що спростовуються приписами чинного законодавства України та наявними у справі доказами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо часткового задоволення позовних вимог ТОВ «АГРОЗАХИСТ ДОНБАС» про стягнення з відповідача 35954 грн. 24 коп. інфляційних нарахувань, 150000 грн. 00 коп. 48% річних, 156226 грн. 52 коп. пені, 250000 грн. 00 коп. штрафу.

Доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Крім того, 14.02.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ПП «ГЕРЮШ» надійшла заява про поворот виконання рішення суду, в якій відпоівдач зазначив, що 30.01.2023 з рахунку ПП «ГЕРЮШ» було списано кошти у розмірі 665442,36 грн., а 08.02.2023 поштою була отримана постанова про закінчення виконавчого провадження приватного виконавця від 30.01.2023.

Стосовно вказаної заяви ПП «ГЕРЮШ» про поворот виконання рішення суду, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Частиною 1 статті 333 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

В той же час за результатами розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено підстав для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення.

З огляду на вказані норми чинного законодавства України, а також залишення рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для повороту виконання оскаржуваного рішення

За таких обставин, апеляційна скарга Приватного підприємства ГЕРЮШ на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2022 у справі №916/3187/21 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2022 у справі №916/3187/21 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства ГЕРЮШ на рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2022 у справі №916/3187/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2022 у справі №916/3187/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.06.2023 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: С.І. Колоколов

Я.Ф. Савицький