ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.06.2023 Справа№914/640/23

м. Львів

За заявою: Ukininkas Dovydas Balsys, Girkaliai, Klaipedos raj.a, Lithuania

про забезпечення позову (вх.№2203/23 від 02.06.2023)

у справі №914/640/23

за позовом Dovydas Balsys (Аграрій Довидас Балсис), Girkaliai, Klaipedos raj.a, Lithuania

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд ГРУПП», місто Львів

про стягнення 34 122,00 євро заборгованості.

Суддя Щигельська О.І.

Представники сторін не викликались

В провадженні Господарського суду Львівської області (суддя Сухович Ю.О.) перебуває справа №914/640/23 за позовом Ukininkas Dovydas Balsys (Аграрій Довидас Балсис) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд ГРУПП», місто Львів про стягнення 34 122,00 євро заборгованості, з яких 31 020,00 євро основний борг, 3102,00 євро штрафні санкції.

02.06.2023 в системі Електронний Суд представником Ukininkas Dovydas Balsys сформовано заяву про забезпечення позову (вх.№ 2203/23).

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2023 заяву передано для розгляду судді Щигельській О.І.

Розглянувши подану представником Ukininkas Dovydas Balsys заяву про забезпечення позову (вх.№2203/23 від 02.06.2023) суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заходи забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 138 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно п.п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Водночас, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України, які передбачають обов`язковість подання доказів, наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заява позивача про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач не вживає жодних заходів щодо погашення існуючої заборгованості, припинив забезпечувати участь свого представника в судових засіданнях, що може свідчити про затягування процесу, відповідач має значні суми заборгованості перед своїми контрагентами та не виконує зобов`язання з їх оплати. Позивач зазначає про відсутність зареєстрованого майна за товариством та про проблеми з банківськими платежами, що на думку позивача може свідчити про намір перерахувати кошти на рахунки третіх осіб. Крім того, зазначено, що оскільки позовні вимоги є вимогами майнового характеру, такий захід забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти на переконання позивача є співмірним з предметом спору в цій справі.

Суд зазначає, що необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

З урахуванням предмету позову у даній справі стягнення 34122,00 євро заборгованості, з яких 31020,00 євро основний борг, 3102,00 євро штрафні санкції, звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач мав довести на підставі належних і допустимих доказів, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред`явлення позову, можуть зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних (відсутність грошових коштів для виконання зобов`язань за спірними договорами, незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідачів тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірним договором або перешкоджання законному стягненню зазначеної заборгованості) причин.

Разом з тим суд зазначає, що доводи позивача про прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки, і відповідно, стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договору, які безпосередньо є предметом позову у даній справі, а також факт прострочення чи ухилення відповідача від виконання зобов`язань, в цій чи інших справах, не є встановленим та підлягають доведенню під час вирішення справи по суті і самі по собі не можуть свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Позивачем не доведено тієї обставини, що відповідачем вчинено або вчиняються дії з метою ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, зокрема, що ним вчиняються дії, спрямовані на стійке зменшення обігових коштів, зменшення ліквідності основних засобів, припинення основної господарської діяльності, тощо.

Сам факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, відсутність зареєстрованого майна за товариством чи зазначення про проблеми з банківськими платежами не є достатніми підставами для вжиття судом заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти. Із поданої заяви про забезпечення позову та долучених до неї документів не вбачається, що наявні зараз чи отримані у майбутньому грошові кошти будуть безповоротно вилучені відповідачем із його господарської діяльності.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи викладене, заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до утруднення або до неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

За таких обставин, зважаючи на необґрунтованість, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Ukininkas Dovydas Balsys про забезпечення позову (вх.№2203/23 від 02.06.2023) у справі №914/640/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у порядку, передбаченому ст. ст. 255-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 06.06.23

Суддя Щигельська О.І.