ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
06 червня 2023 року Справа № 926/1257/23
Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик Світлана Миколаївна, розглянувши заяву Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ), за вх.№2235 від 26.05.2023 року про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по справі №926/1257/23
За позовом Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 )
До відповідача Фізичної особи-підприємниці Стасишин Оксани Дмитрівни ( АДРЕСА_2 )
За участю представників:
Від позивача: Кащей А.О. представник (згідно витягу ЄДР)
Від відповідача: не з`явився
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.05.2023 року позов Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України до Фізичної особи-підприємниці Стасишин Оксани Дмитрівни про стягнення штрафних санкцій у розмірі 51480,00 грн задоволено частково. Стягнуто з ФОП Стасишин О.Д. на користь Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України штрафні санкції в сумі 25740,00 грн та судовий збір в сумі 2684,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

26.05.2023 року Окремою комендатурою охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) подано до суду заяву (вх.№2235) про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в розмірі 4651,25 грн.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач посилається на те, що ним були понесені витрати з прибуттям представника позивача у судові засідання 12.04.2023 року, 27.04.2023 року та 23.05.2023 року на загальну суму 4651,25 грн, що підтверджені копіями проїзних документів, посвідченням про відрядження та витягами з наказів про відрядження представника позивача.

Ухвалою суду від 29.05.2023 року розгляд заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду на 06.06.2023 року, про що сторін повідомлено належним чином.

06.06.2023 року представником позивача було подано заяву про долучення доказів (вх.№2368), обґрунтовуючи яку представник заявника посилається на те, що з метою захисту прав, обов`язків та законних інтересів позивача останній надає та просить долучити до матеріалів справи докази, що підтверджують його витрати на прибуття у судове засідання, яке призначено на 06.06.2023 року, а саме: копії проїзних документів, витяги з наказу про відрядження.

У судовому засіданні, 06.06.2023 року, представник позивача підтримав свою заяву щодо розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи з урахуванням додаткових доказів та просив стягнути з відповідача 6382,91 грн судові витрати, які зумовлені прибуттям представника у судові засідання, які відбулися 12.04.2023 року, 27.04.2023 року, 23.05.2023 року та 06.06.2023 року.

Представниця відповідачки у судове засідання не з`явилася, однак, до початку слухання подала клопотання (вх.№2235) про розгляд даної заяви без її участі та просила врахувати заперечення про відшкодування судових витрат пов`язаних із прибуттям представника позивача в судові засідання, які подані 23.05.2023 року.

Частиною 1 статті 244 Господарського кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.(ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 244 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вирішив задовольнити заяву позивача з огляду на наступне.

Зокрема, згідно із п.3 ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на прибуття в судові засідання представника.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 40 рішення суду від 01.02.18 року у справі "Радченко проти України").

Як було встановлено судом, всі надані позивачем докази пов`язані із прибуттям останнього на судові засідання підтверджуються належними та достатніми доказами.

Правило ч.1 ст.124 та ч.3 ст.126 ГПК України зобов`язує учасника справи у першій заяві по суті спору (позовна заява та відзив на позов) подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас згідно ч.3 ст.124 ГПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат, в тому числі, на професійну правничу допомогу, не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що заява позивача Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ), про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по справі №926/1257/23 подана з дотриманням вимог ч.8 ст.129 ГПК України.

У позовній заяві зазначено, що витрати позивача на правничу допомогу складатимуть орієнтовно 2684,00 грн, проте, 22.05.2023 року позивачем подане клопотання про відшкодування судових витрат, які пов`язані з прибуттям представника у судові засідання. При цьому, у судовому засіданні представниця позивача про те, що заявлений детальний обґрунтований розрахунок судових витрат, понесених позивачем за результатами розгляду справи, буде подано до суду впродовж п`яти днів після ухвалення рішення.

26.05.2023 року позивачем у заяві про ухвалення додаткового рішення (вх.№2235) подано докази пов`язані з прибуттям представника позивача у судові засідання 12.04.2023 року, 27.04.2023 року, 23.05.2023 року, а також, у судовому засіданні 06.06.2023 року представник позивача зазначив, що додатково просить відшкодувати витрати у зв`язку із його прибуттям у дане судове засідання.

Суд зазначає, що представником відповідача подано заперечення проти заявлених позивачем судових витрат (вх.№2155), в обґрунтування якого представник відповідача зазначив, що заявник не довів, що такі витати були неминучими, а відтак вони є необґрунтованими.

В силу приписів частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням від 23.05.2023 року суд частково задовольнив позов. У наведеному рішенні судом встановлено, що вимога про стягнення штрафних санкцій є повністю підставною та підлягає задоволенню. Водночас, незважаючи на наявність підстав для повного задоволення позову, в кінцевому результаті судом зменшено розмір пені, що підлягав стягненню на 50 відсотків.

Зменшення розміру пені за цією вимогою позивача відбулося з огляду на застосування судом положень статей 233 ГК України та 551 ЦК України, а не через відсутність за відповідачем обов`язку відшкодувати заявлені в позові матеріальні вимоги, а відтак судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача без врахування зменшення такого розміру. Отже, таке саме правило слід застосовувати і щодо стягнення всіх інших судових витрат понесених позивачем, які повязані із розглядом справи.

Позивач обгрутновує свої вимоги про стягнення додаткових витрат з відповідача тим, що ним неодноразово здійснювалось прибуття у судове засідання у зв`язку з відкладенням судових засідань та неприбуттям відповідача, а також неможливістю провести засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду у справі № 910/8443/17 від 11.05.2018 року та практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом досліджено копії проїзних документів, копії наказів про відрядження, копії посвідчень про відрядження.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами статті 129 ГПК України, оцінивши кількість відвідувань судових засідань представником позивача та потребу захисту своїх прав та законних інтересів, з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи, суд дійшов висновку, що вимога позивача, про відшкодування з відповідача судових витрат, підлягає задоволенню в розмірі 6382,91 грн.

При цьому, надані представником позивача докази в їх сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування судом витрат пов`язаних із прибуттям в судові засідання позивача в розмірі 6382,91 грн, оскільки цей розмір судових витрат відповідно до ст. 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Керуючись статями 73, 76, 77, 86, 123, 126, 129, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат - задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємниці Стасишин Оксани Дмитрівни ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) на користь Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) понесені судові витрати в сумі 6382,91 грн (шість тисяч триста вісімдесят дві гривні дев`яносто одна копійка).

3.Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст складено та підписано 07.06.2023 року

Суддя Гушилик С.М.