СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

05 червня 2023 року м. Харків Справа № 922/1429/19

Східний апеляційний господарський суд у складі судді Пуль О.А.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№1036Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.05.2023 у справі №922/1429/19 (повний текст ухвали складено та підписано 22.05.2023 суддею Кухар Н.М. у приміщенні господарського суду Харківської області)

за позовом Акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м.Київ,

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛК Трейд", смт.Васищеве Харківського району Харківської області,

2.фізичної особи ОСОБА_2 , м.Харків,

3.фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків,

4.фізичної особи ОСОБА_3 , м.Харків,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.05.2023 у справі №922/1429/19 повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 з вказаною ухвалою господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 22.05.2023 у справі №922/1429/19 щодо повернення зустрічної позовної заяви, ухвалити нове рішення, яким прийняти до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «ПроКредит Банк». Витребувати у господарського суду Харківської області справу №922/1429/19, повторно дослідити усі обставини, які мають значення для справи, а також дослідити та оцінити усі докази, вказані за текстом апеляційної скарги та наявні у матеріалах справи.

Дослідивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з частиною 2 ст.123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду апеляційних скарг на ухвалу суду ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023" прожитковий мінімум з 1 січня 2023 року для працездатних осіб становить 2684,00 гривні.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.05.2023 у справі №922/1429/19 судовий збір повинен бути сплачений у розмірі 2684,00 грн.

Проте до апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору у встановленому Законом порядку та розмірі.

Водночас, ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі, в обґрунтування якого посилається на те, що у апелянта скрутне матеріальне становище.

Розглянувши клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір", ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, з аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" убачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, ураховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади.

Отже, самі лише обставини, пов`язані зі скрутним матеріальним становищем не можуть вважатися підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Заявник апеляційної скарги всупереч вимогам статті 74 Господарського процесуального кодексу України не надав жодних доказів на підтвердження наведених обставин про скрутний матеріальний стан.

З огляду на відсутність обставин, передбачених ст.8 Закону України "Про судовий збір", суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником апеляційної скарги не виконано вимоги пункту 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Крім того, з огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, відповідно до пункта 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд вважає за необхідне витребувати матеріали даної справи у господарського суду, необхідні для розгляду скарги.

Керуючись ст.174, 234, 260, пунктом 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

2.Встановити заявнику апеляційної скарги десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

3.Наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260 Господарського процесуального кодексу України.

4.Витребувати у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1429/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О.А. Пуль