ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 Справа № 917/542/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Михатило А. В.., розглянувши справу № 917/542/23

за позовною заявою Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Григоровича - Барського, 2, м. Київ, 03134,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир Логістик", вул. Полтавська, 1А, с. Петрівка, Полтавський район, Полтавська область, 38723

про стягнення 72 647,81 грн заборгованості,

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

06.04.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир Логістик" про стягнення заборгованості по договору про реструктуризацію заборгованості №262-20-І від 17.08.2020 року, яка виникла за договором №Б/3/18-Х від 16.05.2018 року у розмірі 72 647,81 грн, з яких: 21 878,04 грн - сума основного боргу, 26 426,14 грн - пеня, 4 856,46 грн - штраф, 16 663,20 грн - інфляційне збільшення, 2 823,97 грн - 3% річних (вх. № 578/23).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості №262-20-І від 17.08.2020 року, відповідно до умов якого кредитор та боржник домовились про розстрочення на 9 (дев`ять) календарних місяців заборгованості за отриманий у власність стиснений природний газ (метан) як моторне паливо для двигунів автотранспортних засобів згідно договору від 16.05.2018 року №Б/3/І8-Х. Відповідачем зобов`язання по сплаті чергового платежу не виконано, що є порушенням п. 2.2 договору. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, пені, штрафу, інфляційних збитків та 3% річних.

Також позивач просив в позовній заяві стягнути на його користь сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою від 10.04.2023 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/542/23 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив - подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. 167, 184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Копія ухвали від 10.04.2023 року, яка направлялися на адресу місцезнаходження відповідача, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вул. Полтавська, 1А, с. Петрівка, Полтавський район, Полтавська область, 38723) повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 73 - 76).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв`язку виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

З залученого до матеріалів справи листа, у якому відповідачу направлялась копія ухвали суду, вбачається, що даний лист було суду повернуто поштою з поміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

З огляду на наведене, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі № 917/542/23 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки.

Таким чином, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи. Керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 10.04.2023 року є 27.04.2023 року.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення договору про реструктуризацію заборгованості, строк дії договору, строк та порядок погашення відповідачем заборгованості, графік погашення заборгованості, наявність порушень відповідачем виконання графіку та визначення періодів прострочення.

Так судом встановлено, що 17.08.2020 року між Дочірнім підприємством "УКРАВТОГАЗ" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - позивач, кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомир Логістик" (далі - відповідач, боржник) укладено договір про реструктуризацію заборгованості №262-20-І від 17.08.2020 року (далі - договір про реструктуризацію, а. с. 43, 44), відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор та боржник домовились про реструктуризацію шляхом розстрочення на 9 (дев`ять) календарних місяців заборгованості боржника за отриманий у власність стиснений природний газ (метан) як моторне паливо для двигунів автотранспортних засобів згідно договору від 16.05.2018 року №Б/3/І8-Х (далі - договір постачання природного газу, а. с. 35 - 42).

Умовами договору сторони узгодили наступне:

- до складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється цим договором, не включаються суми неустойки, штрафів, пені, процентів річних, інфляційних нарахувань, нарахованих на заборгованість (п. 1.2 договору про реструктуризацію);

- сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. цього договору становить 89 378,04 грн (вісімдесят дев`ять тисяч триста сімдесят вісім грн 04 коп.) (п. 2.1 договору про реструктуризацію);

- боржник зобов`язується у повному обсязі виплатити заборгованість, зазначену в пункті 2.1. цього договору, шляхом перерахування щомісяця грошових коштів з ІВАN рахунка боржника на ІВАN рахунок кредитора, відповідно до п.3.3. цього договору, не пізніше 28 (двадцять восьмого) числа відповідного місяця (п. 2.2 договору про реструктуризацію);

- боржник здійснює перерахування грошових коштів на ІВАN рахунок кредитора № НОМЕР_1 , відкритий в АТ УКРЕКСІМБАНК, код банку 322313, код згідно з (п. 2.4 договору про реструктуризацію);

- розрахунки за цим договором здійснюються боржником із застосуванням платіжних доручень (п. 3.1 договору про реструктуризацію);

- в платіжних дорученнях боржник повинен обов`язково вказувати номер договору та дату його підписання, рік та звітний період (календарний місяць), за який здійснюється оплата (п. 3.2 договору про реструктуризацію);

- оплата заборгованості за цим договором здійснюється боржником наступним чином:

у серпні місяці 2020 року боржник зобов`язаний перерахувати на ІВАN рахунок кредитора грошові кошти у розмірі 10 000,00 гри. (десять тисяч грн 00 коп.) за отриманий у власність товар згідно договору від 16.05.2018 року МБ/3/18-Х.

у вересні місяці 2020 року боржник зобов`язаний перерахувати, на ІВАN рахунок кредитора грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн 00 коп.) за отриманий у власність товар згідно договору від 16.05.2018 року МБ/3/18-Х.

у жовтні місяці 2020 року боржник зобов`язаний перерахувати, на ІВАN рахунок кредитора грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн 00 коп.) за отриманий у власність товар згідно договору від 16.05.2018 року МБ/3/18-Х.

у листопаді місяці 2020 року боржник зобов`язаний перерахувати, на ІВАN рахунок кредитора грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн 00 коп.) за отриманий у власність товар згідно договору від 16.05.2018 року МБ/3/18-Х.

у грудні місяці 2020 року боржник зобов`язаний перерахувати, на ІВАN рахунок кредитора грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн 00 коп.) за отриманий у власність товар згідно договору від 16.05.2018 року МБ/3/18-Х.

у січні місяці 2021 року боржник зобов`язаний перерахувати, на ІВАN рахунок кредитора грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн 00 коп.) за отриманий у власність товар згідно договору від 16.05.2018 року МБ/3/18-Х.

у лютому місяці 2021 року боржник зобов`язаний перерахувати, на ІВАN рахунок кредитора грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн 00 коп.) за отриманий у власність товар згідно договору від 16.05.2018 року МБ/3/18-Х.

у березні місяці 2021 року боржник зобов`язаний перерахувати, на ІВАN рахунок кредитора грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн 00 коп.) за отриманий у власність товар згідно договору від 16.05.2018 року МБ/3/18-Х.

у квітні місяці 2021 року боржник зобов`язаний перерахувати, на ІВАN рахунок кредитора грошові кошти у розмірі 9 378,04 грн. (дев`ять тисяч триста сімдесят вісім грн 04 коп.) за отриманий у власність товар згідно договору від 16.05.2018 року МБ/3/18-Х (п. 3.3, 3.3.1 - 3.3.9 договору про реструктуризацію);

- за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором боржник зобов`язаний сплатити штрафні санкції, що передбачені цим договором та чинним законодавством України (п. 4.1 договору про реструктуризацію);

- за порушення строку перерахування грошових коштів на ІВАN рахунок кредитора, боржник сплачує на вимогу кредитора пеню, у розмірі 2 (двох) облікових ставок НБУ, що діяли у період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення, а за прострочення перерахування грошових коштів понад 3 (три) календарні дні, боржник додатково сплачує штраф у розмірі 7% від суми грошових коштів, щодо перерахування яких було допущено прострочення (п. 4.2 договору про реструктуризацію);

- сплата штрафних санкції не звільняє боржника від виконання своїх зобов`язань за цим договором (п. 4.3 договору про реструктуризацію);

- сторони дійшли згоди, що всі спори (розбіжності), які можуть виникнути при виконанні умов цього договору, повинні вирішуватися шляхом переговорів (п. 6.1 договору про реструктуризацію);

- при недосягненні згоди зі спірного питання, сторони розглядатимуть спір у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України (п. 6.2 договору про реструктуризацію);

- договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 30.04.2021 року, але у будь-якому випадку до повного виконання боржником своїх зобов`язань за цим договором (п. 7.1 договору про реструктуризацію);

- у відповідності до п. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди про таку зміну строків позовної давності за вимогами, що пов`язані з виконанням цього договору:

строк позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені) складає 5 (п`ять) років;

кредитор має право нараховувати штрафні санкції за прострочення виконання боржником своїх зобов`язань протягом п`яти років від дня, коли зобов`язання мало бути виконано;

строк, у межах якого кредитор має право звернутись до суду щодо стягнення основної заборгованості, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років (п. 7.3 договору про реструктуризацію);

- одностороння відмова від виконання зобов`язань, що виникли у сторін на підставі укладення цього договору, не допускається, крім випадків передбачених цим договором (п. 8.5 договору про реструктуризацію).

Позивач зазначає, що відповідач не дотримувався погодженого графіку погашення заборгованості, що призвело до невиконання грошового зобов`язання та утворення основної заборгованості за договором реструктуризації боргу на суму 21 878,04 грн., а саме:

- 27.08.2020 платіжним дорученням № 2004 боржником частково погашена заборгованість на суму 5 000,00 грн;

- 28.08.2020 платіжним дорученням № 2008 боржником погашена заборгованість на суму 5 000,00 грн;

- 29.09.2020 платіжним дорученням № 2155 боржником погашена заборгованість на суму 10 000,00 грн;

- 06.11.2020 платіжним дорученням № 2213 боржником частково погашена заборгованість на суму 5 000,00 грн;

- 29.12.2020 платіжним дорученням № 2247 боржником погашена заборгованість на суму 10 000,00 грн;

- 04.08.2021 платіжним дорученням № 241 боржником погашена заборгованість на суму 5 000,00 грн;

- 13.08.2021 платіжним дорученням № 256 боржником погашена заборгованість на суму 5 000,00 грн;

- 04.11.2021 платіжним дорученням № 363 боржником погашена заборгованість на суму 500,00 грн;

- 05.11.2021 платіжним дорученням № 369 боржником погашена заборгованість на суму 1 000,00 грн;

- 29.11.2021 платіжним дорученням № 394 боржником погашена заборгованість на суму 1 000,00 грн;

- 23.02.2023 платіжною інструкцією № 709 боржником погашена заборгованість на суму 20000,00 грн.

Що також підтверджується випискою АТ "Укрексімбанк" за період з 17.08.2020 року по 01.01.2023 року (а. с. 56).

Загальна сума фактично погашеної заборгованості - 67 500,00 грн. з 89 378,04 грн.

На дату подачі позову залишається не погашеною відповідачем основна сума боргу у розмірі 21 878,04 грн.

З метою досудового врегулювання позивач звертався до відповідача із претензією вих. № 34/11.1-23 від 16.01.2023 року (а. с. 57 - 60), яка отримана товариством з обмеженою відповідальністю "Автомир Логістик" 28.01.2023 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист №047, фіскальним чеком від 17.01.2023 року, поштовою накладною №047 від 17.01.2023 року та роздруківкою з веб-сторінки офіційного веб-порталу АТ "Укрпошта" у мережі Інтернет (https://www.ukrposhta.ua/ua), копії яких наявні в матеріалах справи (а. с. 61, 62).

Позивач зазначає, що відповідач відповідь на дану претензію не надав, заборгованість в повному обсязі не погасив.

У зв`язку з тим, що відповідач допустив прострочення розрахунків, відповідно до п. 4.2 договору про реструктуризацію та ст. 625 ЦК України Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомир Логістик" несе відповідальність у вигляді пені (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу), штрафу в розмірі 7 % від суми грошових коштів, щодо перерахування яких було допущено прострочення (за прострочення перерахування грошових коштів понад 3 (три) дні), а також відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 21 878,04 грн основного боргу, 26 426,14 грн пені, 4 856,46 грн 7% штрафу, 16 663,20 грн інфляційних втрат та 2 823,97 грн 3% річних.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (копії): виписку з ЄДР відносно позивача, договір № Б/3/18-Х від 16.05.2018 року з додатками №№ 1 - 6, додаткову угоду від 27.03.2019 року, додаткову угоду від 27.02.2019 року, договір № 262-20-І про реструктуризацію заборгованості від 17.08.2020 року, платіжні доручення № 394 від 29.11.2021 року, №369 від 05.11.2021 року, № 363 від 04.11.2021 року, № 256 від 13.08.2021 року, № 241 від 04.08.2021 року, № 2247 від 19.12.2020 року, № 2213 від 06.11.2020 року, № 2155 від 29.09.2020 року, № 2008 від 28.08.2020 року, № 2004 від 27.08.2020 року, № 709 від 23.02.2023 року, виписку АТ "Укрексімбанк" за період з 17.08.2020 року по 01.01.2023 року, претензію № 34/11.1-23 від 16.01.2023 року з доказами направлення, довіреність №63-І від 26.12.2022 року, довіреність №62-І від 26.12.2022 року.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з умов договору, строк внесення кожного чергового платежу у розмірі 10 000,00 грн та останнього платежу у розмірі 9 378,04 грн настає 28 (двадцять восьмого) числа відповідного місяця.

Доказів оплати заборгованості у розмірі 21 878,04 грн відповідач не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

За викладеного надані позивачем докази в підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 21 878,04 грн є більш вірогідними для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості.

Крім основного боргу позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 26 426,14 грн, 7% штраф у розмірі 4 856,46 грн, 3% річних у розмірі 823,97 грн та інфляційні втрати у розмірі 16 663,20 грн.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.2 договору про реструктуризацію за порушення строку перерахування грошових коштів на ІВАN рахунок кредитора, боржник сплачує на вимогу кредитора пеню, у розмірі 2 (двох) облікових ставок НБУ, що діяли у період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення, а за прострочення перерахування грошових коштів понад 3 (три) календарні дні, боржник додатково сплачує штраф у розмірі 7% від суми грошових коштів, щодо перерахування яких було допущено прострочення.

Згідно п. 7.3 договору про реструктуризацію, у відповідності до п. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди про таку зміну строків позовної давності за вимогами, що пов`язані з виконанням цього договору:

- строк позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені) складає 5 (п`ять) років;

- кредитор має право нараховувати штрафні санкції за прострочення виконання боржником своїх зобов`язань протягом п`яти років від дня, коли зобов`язання мало бути виконано;

- строк, у межах якого кредитор має право звернутись до суду щодо стягнення основної заборгованості, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років (п. 7.3 договору про реструктуризацію);

Позивач заявив до стягнення пеню у загальній сумі 26 426,14 грн за загальний період з 29.10.2020 по 29.03.2023. При цьому позивач нараховує пеню за кожний прострочений черговий платіж окремо.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настання якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події,з якою пов`язано його початок.

Частиною 5 ст. 254 Цивільного кодексу України визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивачем при нарахуванні пені не враховано положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України (у деяких періодах строк оплати припадає на вихідні дні: 28.11.2020 року субота, 28.02.2021 року - неділя, 28.03.2021 року - неділя), а тому останніми днями оплати за цими періодами є перший робочий день, відповідно прострочка за наступного за першим робочим днем.

За розрахунком суду пеня підлягає частковому задоволенню у розмірі 26 412,73 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені у позові суд відмовляє.

Перевіривши надані позивачем розрахунки штрафу у розмірі 7% за прострочення перерахування грошових коштів понад 3 (три) календарні дні та пені, господарський суд дійшов висновку, що вони є арифметично вірними, обґрунтованими, підтвердженими належними та достатніми доказами, у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги в частині стягнення штрафу у заявленому позивачем розмірі 4 856,46 грн та пені у розмірі 26 426,14 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 3% річних у розмірі 2 823,97 грн за загальний період з 29.10.2020 по 29.03.2023 та інфляційні втрати у розмірі 16 663,20 грн за період з за загальний період з 29.10.2020 по 29.03.2023.

Перевіркою правильності нарахування 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено допущення позивачем аналогічної помилки, що і при нарахуванні пені, а саме не враховано положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України (у деяких періодах строк оплати припадає на вихідні дні: 28.11.2020 року субота, 28.02.2021 року - неділя, 28.03.2021 року - неділя).

За розрахунком суду 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 26 412,73 грн. В іншій частині вимог про стягнення 3% річних у позові суд відмовляє.

Відносно стягнення інфляційних втрат суд зазначає, що за розрахунком суду було встановлено, що за період з 29.03.2021 року по 29.03.2023 року на суму заборгованості 10000,00 грн інфляційні нарахування становлять 3 791,21 грн, тоді як позивач просить за даний період стягнути 3 587,40 грн.

Відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи вказане, а також те, що позивачем розраховано та заявлено до стягнення у вказаному вище періоді інфляційні втрати, розмір яких є менший ніж розрахований судом, суд, у відповідності до положень частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що саме такий їх розмір (3587,40 грн) підлягає стягненню з відповідача.

Отже, загальний розмір інфляційних втрат, який підлягає стягненню з відповідача становить 16 663,20 грн.

Таким чином, всього підлягають до стягнення з відповідача 26 412,73 грн пені, 26 412,73 грн 3% річних та 16 663,20 грн інфляційних втрат, а підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3,28 гнр пені та 13,41 грн 3% річних у суду відсутні.

Перевірка правильності розрахунку позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат проводилася за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи Ліга: Закон.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 126,129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир Логістик" (вул. Полтавська, 1А, с. Петрівка, Полтавський район, Полтавська область, 38723, ідентифікаційний ) на користь Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Григоровича - Барського, 2, м. Київ, 03134, ідентифікаційний ) 21 878,04 грн основного боргу, 26 426,14 грн пені, 4 856,46 грн 7% штрафу, 2 823,97 грн 3% річних, 16 663,20 грн інфляційних нарахувань та 2 683,38 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.06.2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О М. Тимощенко