ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2023 р. Справа№ 910/4101/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022

у справі № 910/4101/22 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт"

про стягнення 130 080, 00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Військова частина) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" (далі - Товариство) про стягнення штрафу у розмірі 130 080,00 грн, обґрунтовуючи вимоги порушенням відповідачем вимог щодо якості поставленого товару за договором № 111/В33-2022 від 05.04.2022.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 у справі № 910/4101/22 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з Товариства на користь Військової частини штраф у розмірі 130 080,00 грн та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції виходив з того, що умовами пункту 7.4. договору сторони передбачили, що у разі поставки неякісного (некомплектного товару або поставки товару з порушенням вимог безпечності або придатності або порушенням розділу 2 цього договору) постачальник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20 % вартості цього товару, а встановивши факт поставки відповідачем товару неналежної якості, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених вимог.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що місцевим господарським судом було прийнято рішення з порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник вказував на те, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував, що під час приймання товару позивач не дотримався вимог ДСТУ 8494:2015 "Фрукти насіннячкові сушені. Технічні умови", ДСТУ 8661:2016 "Фрукти сушені. Правила приймання та методи випробувань" та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю № П-7, оскільки в акті поставки неякісного товару № 6 від 22.04.2022 не зазначено, яким чином комісією позивача здійснювався відбір зразків сухофруктів і чи вони відбирались.

За твердженнями апелянта відбір зразків сухофруктів повинен був здійснюватися не працівниками Військової частини, а уповноваженими державними лабораторіями згідно з положеннями Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин".

Апелянт стверджував, що порушення процедури приймання продукції має своїм наслідком й порушення порядку складання акту поставки неякісного товару № 6 від 22.04.2022.

Крім цього, на думку апелянта, ним було поставлено продукцію належної якості, що підтверджується декларацією виробника № 145 від 21.04.2022, яка була надана під час поставки товару, та не була оскаржена чи визнана недійсною. Відтак, відсутні підстави для застосування до Товариства штрафних санкцій.

Також у своїй апеляційній скарзі відповідач просив суд зменшити розмір неустойки на підставі статті 551 ЦК України.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2022 апеляційну скаргу у справі № 910/4101/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Руденко М.А., Корсака В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2022 апеляційну скаргу Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 у справі № 910/4101/22 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

10.11.2022 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства надійшла заява про продовження строку для усунення недоліків.

14.11.2022 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, з якої слідує, що заявником виконано вимоги ухвали Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 у справі № 910/4101/22; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4101/22; справу № 910/4101/22 ухвалено розглядати в письмовому провадженні.

02.01.2023 матеріали справи № 910/4101/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, та 03.01.2023 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги Товариства, Військова частина зазначила, що факт поставки неякісного товару підтверджується відповідним актом № 6 від 22.04.2022, складеним згідно з умовами договору та ДСТУ 8494:2015. Проте відповідач не спростував жодним чином доводів позивача щодо поставки неякісної продукції. У зв`язку з цим заперечення Товариства на порушення позивачем умов Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю № П-7 та Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження та благополуччя тварин" є хибними. Також Військова частина зазначила, що умовами договору чітко урегульовано правовідносини сторін, які виникають внаслідок поставки відповідачем товару неналежної якості та унормовано складання замовником відповідних актів. Разом із цим, умови договору не містять положень щодо необхідності передачі відібраних зразків сухофруктів для їх дослідження до уповноважених акредитованих лабораторій чи обов`язкового залучення фахівців цих лабораторій. Крім того, копія вказаного акта не містить будь-яких заперечень представника відповідача, який був присутній під час приймання-передачі товару. Також Військова частина заперечила проти клопотання Товариства про зменшення розміру штрафу.

На підставі розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/233/23 від 20.03.2023 у зв`язку з рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4101/22.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2023 апеляційну скаргу у справі № 910/4101/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Чорногуза М.Г., Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 апеляційну скаргу Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 у справі № 910/4101/22 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Чорногуза М.Г., Агрикової О.В., ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 05.04.2022 року між Військовою частиною та Товариством укладено договір № 111/В33-2022, за умовами якого відповідач зобов`язався поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін, а також скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 1.2. договору найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару зазначена в Додатку № 1 до цього Договору. Код ДК 021:2015:15330000-0 (оброблені фрукти та овочі).

Відповідно до пунктів 3.1., 3.3. договору його ціна складає 6 504 000,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 20 % - 1 084 000,00 грн. Погоджена сторонами ціна товару після укладення договору не переглядається.

Відповідно до пункту 5.6. договору, право власності на товар переходить від Товариства до Військової частини після прийняття товару на склад останнього, факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб позивача та відповідача на відповідній видатковій накладній.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", а в частині оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії Договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", але не довше ніж до 31.12.2022 року (пункт 10.1. договору).

У додатку № 1 до договору сторони погодили поставку сухофруктів (суміш) у кількості 100 000 кг загальною вартістю 6 504 000,00 грн.

21.04.2022, на виконання умов договору, відповідач доставив позивачеві товар, визначений договором у загальній кількості 10 000 кг та вартістю 650 400,00 грн за адресою: місто Київ, вулиця Нижньоюрківська, 8-А, надавши на підписання видаткову накладну №№ НЛ-0000164, товарно-транспортну накладну № НЛ-0000153 від 21.04.2022, а також рахунок-фактуру на оплату товару № НЛ-0000145 від 21.04.2022.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вмотивовано виходив з того, що спірні правовідносини сторін підпадають під правове регулювання статей 264-271 Господарського кодексу України та статей 655-697, 712 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у пунктах 1, 2 частини другої статті 55 цього Кодексу.

Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні приписи містить стаття 712 ЦК України.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку, колегія суддів виходить з того, що сторонами не заперечуються обставини укладення договору № 111/В33-2022 від 05.04.2022, його дійсність, а також обставини здійсненої Товариством 21.04.2022 поставки товару за договором у кількості 10 000 кг вартістю 650 400,00 грн.

Предметом спору у справі, що переглядається є поставка товару неналежної якості та нарахування у зв`язку з цим позивачем відповідачеві штрафу у розмірі 20% від вартості поставленого товару.

Відповідно до статті 268 ГК України, якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам (у разі наявності), іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Номери та індекси стандартів, технічних умов (у разі наявності) або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу.

Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

Якщо поставлені товари відповідають стандартам або технічним умовам (у разі наявності), але виявляться більш низького сорту, ніж було зумовлено, покупець має право прийняти товари з оплатою за ціною, встановленою для товарів відповідного сорту, або відмовитися від прийняття і оплати поставлених товарів.

У разі якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товарів, які не відповідають за якістю стандартам, технічним умовам (у разі наявності), зразкам (еталонам) або умовам договору, постачальник (виробник) зобов`язаний розпорядитися товарами у десятиденний строк, а щодо товарів, які швидко псуються, - протягом 24 годин з моменту одержання повідомлення покупця (одержувача) про відмову від товарів. Якщо постачальник (виробник) у зазначений строк не розпорядиться товарами, покупець (одержувач) має право реалізувати їх на місці або повернути виробникові.

Статтею 673 ЦК України також урегульовано питання якості товару. Так, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторонами погоджено умови щодо якості товару, що є предметом договору поставки від 05.04.2022 № 111/В33-2022.

Так, згідно з пунктом 2.1 договору якість товару, що поставляється учасником, повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ГСТУ, ДСТУ, ТУ на цей вид товару.

Строк придатності товару повинен відповідати строку, визначеному у ГСТУ, ДСТУ, ТУ на цей вид товару (пункт 2.2. договору).

Якість даного виду товару визначено у ДСТУ 8494:2015 "Фрукти насіннячкові сушені" (далі - ДСТУ).

Так, відповідно до підпункту 5.1.1. пункту 5.1. розділу 5 "Загальні технічні вимоги" ДСТУ за органолептичними показниками сушені фрукти мають відповідати вимогам:

- зовнішній вигляд: цілі плоди з насінням, цілі приплюснуті плоди з витисненим насінням, половинки плодів правильної круглої чи овальної форми зі злегка загорненими краями, одного виду з непошкодженою шкіркою, кружки (бокові зрізи, повноцінні за м`якоттю), часточки плодів;

- консистенція: сушені фрукти еластичні, не ламкі, які не злипають під час стиснення. Дозволено грудкування напівфабрикату, яке усувається під час натискання.

Згідно з підпунктом 5.1.2. пункту 5.1. розділу 5 "Загальні технічні вимоги" ДСТУ за фізико-хімічними показниками сушені фрукти мають відповідати нормам:

- металеві домішки - заборонено;

- мінеральні домішки - заборонено;

- сторонні домішки - заборонено;

- ураженість шкідниками хлібних запасів - заборонено;

- наявність сушених плодів, що загнили, горілих плодів, відходів - заборонено.

За умовами підпункту 5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 "Загальні технічні вимоги" ДСТУ у сушених фруктах заборонено: наявність ознак спиртового бродіння; пліснява за зовнішнім виглядом; наліт на поверхні плодів сірого чи білого кольору; комах, шкідників хлібних запасів, їхніх личинок і лялечок.

Товар, який Товариство зобов`язується передати Військовій частині, має відповідати вимогам до його якості на момент його передачі замовнику, а також протягом строку його придатності. Разом з товаром постачальник повинен передати замовнику документи, що підтверджують безпечність та якість харчових продуктів, у тому числі забезпечують їх простежуваність, відповідно до Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" від 23.12.1997 № 771/97-ВР.

Частиною 1 статті 687 ЦК України встановлено, що перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Якщо нормативно-правовими актами встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

Відповідно до пункту 5.7. договору замовник має право відкласти приймання товару за кількістю та якістю у разі, якщо учасник не надав відповідні підтверджуючі (кількість та якість товару) документи або є сумніви щодо якості товару після проведення огляду, на строк - до 2-х календарних днів (для надання учасником цих документів) або встановлення відповідної якості товару. У разі, якщо сумніви щодо якості товару підтверджуються актом, складеним замовником, він має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір.

У зв`язку з цим, відповідно до умов вказаного пункту договору комісією Військової частини у присутності уповноважених представників Товариства Сороки А.А. та Павліченка В.О. встановлено порушення щодо якості товару вимогам підпунктів 5.1.1., 5.1.2., 5.1.4. пункту 5.1. розділу 5 ДСТУ: виявлено плоди фруктів, що злипаються під час стиснення, з них виділяється волога, виявлено також наявність сушених плодів, що загнили, а також виявлено плоди сливи, що не передбачено вищезазначеними нормами ДСТУ. Даний факт також підтверджується фотокопіями, зробленими у присутності представників відповідача.

Зважаючи на викладені обставини, з урахуванням вимог статей 673, 672, 687 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача штраф за поставку товару з порушенням вимог щодо його якості у розмірі 130 080,00 грн на підставі пункту 7.4. договору та статті 231 Господарського кодексу України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначав, що в акті поставки неякісного товару № 6 від 22.04.2022 не зазначено, яким чином комісією позивача здійснювався відбір зразків сухофруктів і чи вони відбирались. За твердженнями апелянта відбір зразків сухофруктів повинен був здійснюватися не працівниками Військової частини, а уповноваженими державними лабораторіями згідно з положеннями Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин". Крім цього, на думку апелянта, ним було поставлено продукцію належної якості, що підтверджується декларацією виробника № 145 від 21.04.2022, яка була надана під час поставки товару, та не була оскаржена чи визнана недійсною.

Відповідно, предметом спору у справі, що переглядається є обставини поставки товару неналежної якості.

У розрізі поданих відповідачем заперечень та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як було вказано судом раніше, відповідно до пункту 5.7. договору Військова частина має право відкласти приймання товару за якістю у разі, якщо є сумніви щодо якості товару після проведення огляду на строк до 2-х календарних днів для встановлення відповідної якості товару. У разі, якщо сумніви щодо якості товару підтверджуються актом, складеним замовником, він має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір.

Факт поставки недоброякісного товару підтверджується актом, складеним Військовою частиною (пункт 7.4. договору).

Надаючи оцінку цій умові договору, зокрема погодженому сторонами формулюванню "якщо є сумніви", а також оскільки сторони не визначили обов`язок замовника фіксувати причину, яка зумовила таку оцінку, колегія суддів приходить до висновку, що така оцінка залежить виключно від суб`єктивних міркувань замовника стосовно товару, який ним приймається. Відповідно, до предмета доказування у справі, що переглядається не входить з`ясування питання наявності у позивача обґрунтованої підозри або ж визначення ступеню обґрунтованості цієї підозри. Отже, доводи відповідача у цій частині відхиляються колегією суддів як безпідставні.

Посилання скаржника на той факт, що оскільки умовами договору не передбачено застереження щодо незастосування Інструкції № П-7, то приймання товару повинно здійснюватися у відповідності до положень зазначеної інструкції колегія суддів критично оцінює, оскільки, як вже було вище встановлено, умовами договору передбачено підтвердження неякісного товару актом, складеним саме замовником, тобто позивачем.

Колегія суддів також зазначає, що зазначений акт отриманий під підпис уповноваженим представником відповідача, проте ні у строк п`яти робочих днів, як це передбачено пунктом 7.4 договору, ні в подальшому, товар, який би відповідав вимогам ДСТУ, узгодженому сторонами договору так і не був поставлений відповідачем.

Також суд зазначає, що Положення Інструкції П-7, відповідно до якої на покупця (позивача у справі) покладений обов`язок з організації проведення експертизи продукції, відбору зразків спірної продукції та складання відповідних актів у разі виявлення прихованих дефектів продукції та наявності розбіжностей між покупцем та постачальником стосовно якості продукції, у спірних правовідносинах не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства СРСР" може застосувати лише ті нормативні акти колишнього Союзу РСР, які не суперечать Конституції і законам України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 927/293/19.

Окрім того, відповідно до частини 7 статті 11 ГПК України у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

У даному випадку спірні правовідносини врегульовані законами України, зокрема ЦК України та ГК України, а також положеннями договору.

Так, відповідно до статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Відповідно до частини 6 статті 269 ГК України постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Отже, за загальним правилом відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару. І відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупця ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця у такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару.

Отже, заперечення Товариства про порушення положень Інструкції № П-7 є необгрунтотваними, оскільки означеними умовами договору врегульовані правовідносини сторін, що виникають внаслідок поставки відповідачем товару неналежної якості, та унормовано складення замовником відповідних актів поставки недоброякісного товару.

Щодо посилань скаржника на положення Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", відбір зразків продукції та проведення лабораторного дослідження суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 3 вказаного закону його дія поширюється на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за діяльністю операторів ринку, які здійснюють виробництво та/або обіг харчових продуктів, інших об`єктів санітарних заходів та/або кормів, у тому числі ввезення (пересилання) на митну територію України харчових продуктів та/або кормів, з метою перевірки цієї діяльності на відповідність законодавству про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин. Дія цього Закону поширюється також на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю побічних продуктів тваринного походження, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України, з метою їх перевірки на відповідність законодавству про побічні продукти тваринного походження. Дія цього Закону поширюється також на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за діяльністю операторів ринку, які здійснюють органічне виробництво та/або обіг органічної продукції, у тому числі ввезення (пересилання) на митну територію України, з метою перевірки цієї діяльності на відповідність законодавству про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також законодавству у сфері органічного виробництва, обігу та маркування органічної продукції.

Таким чином, вказаний нормативно-правовий акт не підлягає до застосування до спірних правовідносин.

До того ж, умовами договору не визначено обов`язку замовника продукції здійснювати її лабораторне дослідження.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що означеними умовами Договору врегульовані правовідносини сторін, що виникають внаслідок поставки відповідачем товару неналежної якості, та унормовано складення замовником відповідних актів поставки недоброякісного товару, що додатково свідчить про необґрунтованість вищенаведених посилань відповідача.

Отже, обставина поставки товару неналежної якості підтверджується матеріалами справи та встановленими судом обставинами, а доводи відповідача та подані ним докази цієї обставини не спростовують.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання.

Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема, за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).

Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з пунктом 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим Договором.

Пунктом 7.4. договору передбачено, що у разі поставки неякісного (некомплектного товару або поставки товару з порушенням вимог щодо безпечності або придатності або порушенням розділу 2 цього Договору) учасник сплачує замовнику штраф у розмірі 20 % вартості цього товару. Факт поставки недоброякісного товару підтверджується актом, складеним замовником. Зазначений товар не зараховується учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання учасником вказаного акту. У разі заміни товаром з порушенням вимог щодо безпечності або придатності, або з порушенням вимог розділу цього 2 договору, учасник сплачує замовнику штраф у розмірі 20 % вартості такого товару за кожен такий випадок, зафіксований замовником. Сплата штрафу не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за Договором.

З урахуванням того, що матеріалами справи підтверджується поставка товару, що не відповідає за якісними показниками погодженим сторонами умовам щодо якості, а саме, ДСТУ та додатку № 1 до договору, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу (20% вартості товару) у зв`язку з порушенням останнім вимог щодо якості товару.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розрахунок відповідає умовам договору та вимогам закону, відповідно, позовні вимоги Військової частини, заявлені до Товариства про стягнення штрафу у розмірі 130 080,00 грн, у зв`язку з порушенням відповідачем вимог щодо якості поставленого товару за договором № 111/В33 від 05.04.2022 є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції у цій частині відповідає встановленим судом обставинам справи, наявним в матеріалах справи доказам та зроблений судом за мотивованого застосування норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини сторін. Натомість, доводи заявника апеляційної скарги про те, що у розумінні статті 231 ГК України та пункту 7.4. договору відповідач не є таким, що порушив зобов`язання щодо якості товару, що виключає нарахування та стягнення з нього штрафних санкцій у заявленому розмірі ґрунтуються на помилковому розумінні відповідачем норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини сторін.

Щодо клопотання скаржника про зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до статті 551 ЦК України колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що вказане клопотання не подавалося до суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки клопотання про зменшення неустойки подане лише під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, тому колегія суддів позбавлена можливості розглянути зазначене клопотання.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання з поставки якісного товару за договором поставки, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта щодо неправильного застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд визнав встановленими та невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість викладених в оскаржуваному рішенні висновків суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 у справі № 910/4101/22 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Товариства має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ноліміт" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 у справі № 910/4101/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 у справі № 910/4101/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/4101/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз