ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Справа № 915/304/23

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П. при секретарі судового засідання Степановій І.С. розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКВІВЕС", код 37502259 (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 8, оф. 199, адреса ел. пошти: ), яка пред`явлена до відповідача: Відокремленого підрозділу "Південноукраїнвська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", код 20915546 (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ), про стягнення 290280,25 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - адвокат Власенко Ю.Д.

від відповідача - адвокат Аксьонов М.В.

Рух справи.

20.02.2023 року позивач звернувся до суду із позовом.

Ухвалою від 27.02.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

09.03.2023 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.

10.03.2023 року ухвалою суду прийнято позов до розгляду та відкрите провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Судове засідання із розгляду справи по суті призначене на 13.04.2023 року. Зазначену ухвалу суду позивач отримав 21.03.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №6750, відповідач отримав 20.02.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №98.

13.04.2023 року у підготовчому засіданні прийняв участь представник позивача, протокольною ухвалою суду було постановлено про відкладення підготовчого засідання. Представника позивача про дату і час наступного судового засідання було повідомлено в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду 13.04.2023 року повідомлено відповідача, про призначення наступного підготовчого засідання - 03.05.2023 року. Зазначену ухвалу суду відповідач отримав 24.04.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №180.

У підготовчому судовому засіданні 03.05.2023 року прийняли участь представник позивача та представник відповідача, суд протокольно постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 30.05.2023 року.

Ухвалою суду 03.05.2023 року повідомлено позивача та відповідача про призначене судове засідання із розгляду справи по суті на 30.05.2023 року.

У судовому засіданні 30.05.2023 року прийняли участь представник позивача та представник відповідача.

30.05.2023 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заяви по суті.

Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором на постачання товару № 53-123-01-21-07222 від 27.10.2021 року у сумі 290280,25 грн., з яких: 221790,00 грн. основного боргу, 7802,15 грн. - 3% річних та 60688,10 грн. - втрат від інфляції.

У відзиві на позов, який надійшов на адресу суду 10.04.2023 року (17.04.2023 року), зазначено, що позивачем невірно визначено строк оплати поставленого товару та період прострочення виконання грошового зобов`язання, що потягнуло неправильне нарахування 3% річних та втрат від інфляції. Щодо обставин наявності між сторонами договірних відносин, поставки товару, наявності заборгованості відповідач не заперечував. Вказав, що на можливість здійснення своєчасної оплати товару вплинула криза неплатежів покупців електричної енергії - контрагентів відповідача.

Заяви та клопотання сторін (учасників).

06.04.2023 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 06.04.2023 року ухвалою суду задоволено заяву представника позивача.

01.05.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 01.05.2023 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача.

25.05.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч 1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно ч. 1 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на представлені докази на підтвердження обставин, викладених у заявах по суті, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, позиції сторін, викладені у заявах по суті, судом встановлено наступне.

27.10.2021 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) був укладений договір на постачання товару № 53-123-01-21-07222, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код СРV 42120000-6 по ДК 021:2015 - насоси та компресори (насоси), у кількості, асортименті і цінами, зазначеними у специфікації №1 (додаток до договору №1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2020 року

Пунктом 2.1 договору визначено, що загальна вартість товару є твердою і складає разом з ПДВ 221790,00 грн.

Згідно п. 2.2 договору оплата відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 6.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Відповідно до п. 3.2 договору з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно;

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- інструкцію з експлуатації на українській або російській мові;

- документ, що підтверджує якість товару (згідно ТС.0.0005.0756).

Пунктом 3.3 договору визначено, що датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Згідно п. 6.1 договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій № П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і № П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК «Енергоатом»: «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС» СОУ НАЕК 038:2021.

Відповідно до п. 12.1 договору покупець зобов`язаний:

- своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (12.1.1);

- приймати поставлені товари згідно розділу 6 (12.1.2).

Відповідно до п. 12.4 договору постачальник зобов`язаний:

- своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари (12.4.1).

Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2022 року включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Продовження строку дії договору можливе до його закінчення, шляхом укладання відповідної додаткової угоди (п. 13.1 договору).

Поставка товару підтверджується видатковою накладною від 29.10.2021 року № Е-1384 на суму 221790,00 грн.

Податкова накладна згідно п. 3.2 договору зареєстрована 12.11.2021 року, що підтверджується витягом з єдиного реєстру податкових накладних №47 на запит №47 від 07.04.2023 року.

Приймання товару по якості відповідно до п. 6.1 договору відбулося 11.11.2021 року, що підтверджується ярликом на придатну продукцію №2-2851.

Таким чином, з огляду на положення п. 2.2 договору останнім днем строку на оплату товару є 17.01.2022 року.

Докази оплати поставленого товару за видатковою накладною від 29.10.2021 року № Е-1384 в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1. ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною ч. 4 ст. 193 ГК України передбачено, що управнена сторона має право не приймати виконання зобов`язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов`язання.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За загальним правилом господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України, ч. 1 ст. 202 ГК України).

Ст. ст. 600-609 ЦК України передбачені й інші підстави припинення зобов`язання.

Матеріали справи не містять доказів припинення зобов`язання відповідача з оплати товару.

Із вказаного слідує, що зобов`язання по оплаті поставленого товару у період з 13.11.2021 року по 17.01.2022 року підлягало виконанню і позивач вправі вимагати його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України до одного із способів захисту цивільних прав та інтересів належить примусове виконання обов`язку в натурі.

Положенням ч. 2 ст. 16 ЦК України також кореспондуються положення ч. 2 ст. 20 ГК України.

Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача оплати за поставлений товар у розмірі 221790,00 грн. у примусовому порядку є законною і такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Причиною невиконання зобов`язання по оплаті товару відповідач назвав, зокрема неплатежі покупців електричної енергії - контрагентів відповідача.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 ст. 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Цій статті кореспондуються положення ст. 614 ЦК України.

Тягар доведення відсутності вини лежить на особі, яка порушила зобов`язання.

Доказів вжиття відповідачем усіх залежних від нього заходів для недопущення порушення умов договору судові не надано.

Таким чином, зазначені відповідачем обставини відсутності обігових коштів та невиконання грошових зобов`язань контрагентами відповідача також не є підставою для призупинення виконання зобов`язання по оплаті товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач не заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві, щодо початку строку нарахування втрат від інфляції та 3% річних саме з 18.01.2022 року.

Тому, розрахунок 3% річних за період з 18.01.2022 року по 13.02.2023 року на суму 7145,89 грн. та втрат від інфляції за період з 18.01.2022 року по 31.12.2022 року на суму 55399,87 грн., який надано відповідачем, є вірним.

Отже, вимога в частині стягнення втрат від інфляції та 3 % річних підлягає частковому задоволенню.

Позивачем були здійснені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 4351,99 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №280 від 14.02.2023 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони

Керуючись ст.ст. 237, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", код 20915546 (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКВІВЕС", код 37502259 (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 8, оф. 199) грошові кошти у розмірі 284335 (двісті вісімдесят чотири тисячі триста тридцять п`ять) грн. 76 коп., з яких 221790 (двісті двадцять одна тисяча сімсот дев`яносто) грн. 00 коп. - основний борг, 7145 (сім тисяч сто сорок п`ять) грн. 89 коп. - 3 % річних, 55399 (п`ятдесят п`ять тисяч триста дев`яносто дев`ять) грн. 87 коп. - втрати від інфляції, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4265 (чотири тисячі двісті шістдесят п`ять) грн.03 коп.

3. У решті заявлених вимог в сумі 5944,49 грн. відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення (ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2023 року.

Суддя А.П. Алексєєв