ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 року м. Дніпро Справа № 908/2299/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В.

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Чапала Ю.О. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в режимі відеоконференції апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.03.2023 р.

(суддя Зінченко Н.Г., м. Запоріжжя )

у справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут",

( м. Запоріжжя )

до відповідача

Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя",

( м. Запоріжжя )

про стягнення 588 054,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" звернулось до Господарського суду Запорізької областіз позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя", про стягнення 588 054,54 грн. заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р., в тому числі: 451 188,90 грн. основного боргу за поставлений природний газ за січень 2022 р., 73 864,71 грн. пені, 6 963,38 грн. 3 % річних та 56 037,55 грн. інфляційних втрат.

Заявлені Позивачем вимоги обґрунтовані посиланням на ст., ст. 525, 526, 610, 693 ЦК України, ст. 193 ГК України, на підставі яких Позивач просить позов задовольнити та стягнуті з Відповідача - 588 054,54 грн. заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р., в тому числі 451 188,90 грн. основного боргу за поставлений природний газ за січень 2022 року, 73 864,71 грн. пені, 6 963,38 грн. 3 % річних та 56 037,55 грн. інфляційних втрат.

Відповідачем на підставі ст. ст. 165, 251 ГПК України подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Зазначає, зокрема, що відповідно до Постанови НКРЕКП від 28.05.2015 р. № 1652 ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області ( крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району ) видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» терміном з 01.07.2015 р. по 30.06.2020 р.. Таким чином, Відповідач вважає, що у Позивача були відсутні законні підставі щодо здійснення ліцензійної діяльності з постачання природного газу, а отже і відсутні підставі для стягнення 451 188,90 грн. основного боргу за поставлений природний газ. Також, Відповідач вважає безпідставнім нарахування штрафних санкцій, оскільки Позивачем не доведено підставі позову та факт порушення його права. У зв`язку із викладеним Відповідач просить суд в позові відмовити повністю. Крім того, просіть у разі визначеної судом наявності підстав для стягнення пені, зменшити її розмір до одного відсотку від заявленої до стягнення суми.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що на теперішній час Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» здійснює свою діяльність на підставі Постанови НКРЕКП № 613 від 27.04.2017 р., а отже у позивача наявні підставі для стягнення з Відповідача основного боргу за поставлений природний газ.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.03.2023 р. позов задоволено - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" 451 188 грн. 90 коп. заборгованість, 73 864 грн. 71 коп. пені, 6963 грн. 38 грн. - 3 % річних, 56 037 грн. 55 коп. інфляційних втрат, 8 820 грн. 82 коп. судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 29.03.2023 р. та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вважає, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, в частині звернення позивачем з позовом у справі № 908/2299/22 до неналежного Відповідача, у зв`язку з чим, згідно п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України, судове рішення підлягає скасуванню повністю. Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення мав встановити, чи є ТОВ «СОЦІАЛЬНІ ІНІЦІАТИВИ ЗАПОРІЖЖЯ» споживачем природного газу на момент виникнення спірних правовідносин.

Скаржник наголошує, що позовні вимоги в частині основного боргу заявлено щодо стягнення 451 188,90 грн. за поставлений природний газ за січень 2022 року. Проте, в січні 2022 року ТОВ «СОЦІАЛЬНІ ІНІЦІАТИВИ ЗАПОРІЖЖЯ» вже втратило статус споживача природного газу в розумінні положень ст. 714 ЦК України, визначень «споживача» та його прав і обов`язків згідно Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем. Так, постачання природного газу для потреб не побутових споживачів згідно Акту від 09.10.2018 р. № 56ХО00012НЕАМ00М розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та Споживачем до спірного договору № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р. здійснювалося лише щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 17. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 291988623 від 22.12.2021 р. будівля палацу 20.12.2021 р. перейшла у комунальну власність Запорізької обласної ради, . Розмір частки: 1/1. А отже, на момент спірних правовідносин у січні 2022 року Споживачем та належним Відповідачем щодо вимог Позивача стала саме Запорізька обласна рада, .

Відтак, на думку Скаржника наведені вище обставини на думку апелянта в своїй сукупності є достатніми для підтвердження того факту, що Господарським судом Запорізької області 29.03.2023 було прийнято рішення у справі № 908/2299/22 з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що, згідно п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення повністю.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство посилається на те, що Відповідач в порушення п. 5.4.6 Договору № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р., не повідомив Позивача про будь-які процеси ліквідації/реорганізації, передачі майна та інше.

Товариство також зазначає, що Оператор ГРМ (АТ «ЗАПОРІЖГАЗ») здійснює технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Лист Відповідача № 3 від 12.01.2022 р. про розірвання Договору на технічне обслуговування № 32А690-1148-20 від 20.11.2020 р. не стосується Позивача - ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ».

Що стосується розірвання Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р., Позивач звертає увагу суду на той факт, що Відповідач сам вказує на підписання між сторонами угоди про розірвання - 31.01.2022 р., при цьому 15.02.2022 р. здійснена оплата в розмірі 200 000,00 грн. по Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р., що свідчить про згоду на продовження строку дії договору.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2023 р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 908/2299/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя" на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.03.2023 р. по справі № 908/2299/22 відкласти до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

01.05.2023 р. матеріали справи № 908/2299/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2023р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 08.06.2023 р..

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя" Чапали Юрія Олександровича надійшла заява про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи "EasyCon".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.05.2023 р. судове засідання у справі № 908/2299/22, призначене на 08.06.2023 р., вирішено провести з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon".

Позивач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Позивача.

У судовому засіданні 08.06.2023 р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

01.01.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» ( Постачальник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЦІАЛЬНІ ІНІЦІАТИВИ ЗАПОРІЖЖЯ»( Споживач ) укладено Договір № 114112НЕАМАР016 на постачання природного газу для потребу непобутових споживачів (далі - Договір).

Згідно з п. п. 1.1 - 1.6 договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ (далі газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором. Річний плановий обсяг постачання газу до 59,0 тис. куб.м. Планові обсяги постачання газу по місяцях визначено по місяцях. Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі пункти призначення). Перелік ЕІС-код точок комерційного обліку Споживача по яких буде здійснюватися постачання Постачальником вказаний у додатку -1, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.2.1 договору постачання газу здійснюється за умови наявності діючого між Споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу газу.

Згідно з п. 2.3 договору обсяг переданого (спожитого)газу за розрахунковий період (п. 4.1 договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених у заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

За умовами п. п. 2.9.1 - 2.9.3 договору за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГТС, Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники актів приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

Сторони погодили в п. 2.9.4 договору, що у випадку відмови від підписання акту приймання-передачі природного газу Споживачем обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач у такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі природного газу або ненадання письмової обґрунтованої відмові від його підписання до 10 числа місяця наступного за звітнім такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ ( п 2.9.5 договору ).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що ціна газу становить 6 730,00 грн. за 1 000 куб. м, крім того ПДВ 1 346,00 грн., всього з ПДВ 8 076,00 грн..

Сторони домовились у п. 3.4 договору, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Загальна сума договору складається з місячних сум вартості газу поставленого споживачем за данім Договором ( п. 3.6 Договору ).

Згідно з п. п. 4.2.1, 4.2 договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць. Оплата в розмірі 100 % здійснюється споживачем до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу ( п. 3.6 ) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу ( п. 4.2.3 Договору ).

Відповідно до п. 11.1 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін ( за наявності ) і діє в частині постачання газу з 01.01.2016 р. до 31.12.2016 р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов ( п.11.2 Договору ).

На виконання договору в січні 2022, Позивач поставив Відповідачу природний газ в обсязі 9 915,49 куб. метрів на суму 651 188, 90 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № 33П8200017 від 31.01.2022 р..

05.09.2022 р. Позивач листом за № 697-Сл-2908-0922 від 02.09.2022 р. направив на адресу Відповідача акт звіряння взаємних розрахунків та акт приймання-передачі природного газу за спірний період, що підтверджується фіскальнім чеком від 05.09.2022 р., описом вкладення до цінного листа, скріпленій відбитком поштового зв`язку за 05.09.2022 р. та поштовою експрес накладною № 927.

Як слушно зауважив суд першої інстанції, Відповідач не підписав акт приймання-передачі природного газу, проте не надав заперечень щодо них, тому вони вважаються погодженими Відповідачем відповідно до п. 2.9.5 договору.

Таким чином, Позивач виконав умови договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р. належним чином та в повному обсязі.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЦІАЛЬНІ ІНІЦІАТИВИ ЗАПОРІЖЖЯ» про стягнення з Відповідача 588 054,54 грн. заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р., в тому числі 451 188,90 грн. основного боргу за поставлений природний газ за січень 2022 року, 73 864,71 грн. пені, 6 963,38 грн. 3 % річних та 56 037,55 грн. інфляційних втрат.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) своєю Постановою від 30.09.2015 р. № 2496 затвердила Правила постачання природного газу, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827. Правила регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.

Як встановлено п. 3 Правил постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором постачання природного газу для потребу непобутових споживачів № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р., який за змістом закріплених у ньому прав та обов`язків сторін є договором поставки.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції, в порушення умов Договору Відповідач у встановлені строки та в повному обсязі з Позивачем не розрахувався. Оплату за поставлений природний газ, що поставлявся Позивачем за умовами Договору № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р., Відповідач здійснив частково в сумі 200 000,00 грн. Решту суми боргу відповідач не сплатив. Таким чином, на час судового вирішення спору заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 451 188,90 грн..

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 451188,90 грн. заборгованості за договором № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р. документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 6.2.1 договору, який передбачає, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

За невиконання грошових зобов`язання за договором позивачем пред`явлена до стягнення пеня в розмірі 73 864,71 грн., яка розрахована, за загальний період з 11.02.2022 р. по 15.08.2022 р..

Стосовно клопотання Відповідача про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню, до одного відсотку від заявленої до стягнення суми, місцевий господарський суд зазначив, що представлені Відповідачем в обґрунтування свого клопотання докази не свідчать про винятковість розглядуваного випадку.

Також, Позивачем заявлені вимоги про стягнення 56 037,55 грн. втрат від інфляції, за період з лютого 2022 по травень 2022 та 6963,38 грн. 3 % річних, за період з 11.02.2022 по 15.08.2022.

Розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат господарським судом були перевірені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" та визнані такими, що виконані правильно.

Щодо доводів Скаржника, викладених в апеляційній скарзі і пов`язаних із тим, що в січні 2022 року ТОВ «СОЦІАЛЬНІ ІНІЦІАТИВИ ЗАПОРІЖЖЯ» вже втратило статус споживача природного газу у зв`язку з тим, що будівля палацу 20.12.2021 р. перейшла у комунальну власність Запорізької обласної ради, то колегія суддів зазначає, що зазначені підстави не були предметом дослідження судом першої інстанції, оскільки Відповідач не посилався на вказані обставини під час розгляду спору в суді першої інстанції, а відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду Відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Крім того, як встановлено п. 5.4.6 Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 114112НЕАМАР016 від 01.01.2016 р. Споживач зобов`язується у разі відчуження об`єкту (або частини об`єкту) Споживача, звільнення займаного Споживачем об`єкту (або його частини), у разі вчинення будь-яких інших дій, внаслідок чого Споживач повністю припинятиме споживання природного газу: повідомити Постачальника не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня такого відчуження, звільнення та/або остаточного припинення споживання природного газу, шляхом подання письмової заяви про розірвання договору.

При цьому, матеріали справи не містять доказів повідомлення Відповідачем Позивача про будь-які процеси ліквідації/реорганізації, передачі майна та інше.

Разом з тим, як зазначає Позивач, якщо б на інформаційній платформі на 01.01.2023 р. був відсутній ЕІС-код ТОВ «СОЦІАЛЬНІ ІНІЦІАТИВИ ЗАПОРІЖЖЯ» ( тобто, ТОВ «СОЦІАЛЬНІ ІНІЦІАТИВИ ЗАПОРІЖЖЯ», як Споживач, не мав би діючого Постачальника ), то Споживач терміново був би відключений від системи газопостачання. Це визначено вимогами Кодексу ГРМ, а саме п.1 гл.5 Розділу VI Кодексу ГРМ: «Споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови: включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період...» та п. 3 гл.5 Розділу VI Кодексу ГРМ «За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт».

Інші доводи Скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя".

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 29.03.2023 р. у справі № 908/2299/22 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.06.2023 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус