РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.05.2023Справа № 910/14938/21

За позовомДочірнього підприємства «Київгазенерджи»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинення дії
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Шагірманов Д.О., Шимко Л.М.
від відповідача:Панченко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні судді Господарського суду міста Києва Плотницької Н.Б. перебувала справа №910/14938/21 за позовом Дочірнього підприємства «Київгазенерджи» (надалі - «Підприємство») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (надалі - «Товариство») про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Зокрема, позивачем, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, заявлено про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відхилення номінації позивача на 28.08.2021 на транспортування природного газу для побутових споживачів в обсязі 190 000,00 куб. м.;

- визнання протиправними дій відповідача щодо відхилення торгових сповіщень позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» на газову добу 28.08.2021: ЕІС код відчуження - ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД ТОВ (56X50Н), ЕІС код набуття - КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ ДП (56X1 ОМ), об`єм угоди - 190 000 куб.м.;

- скасування операції, яка вчинена відповідачем 28.08.2021 на Інформаційній платформі відповідача, щодо відхилення номінацій позивача на 28.08.2021 на транспортування природного газу для побутових споживачів в обсязі 190 000,00 куб. м.;

- скасування операції, яка вчинена відповідачем 28.08.2021 на Інформаційній платформі відповідача, щодо відхилення торгових сповіщень позивача і Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» на газову добу 28.08.2021: ЕІС код відчуження - ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД TOB (56Х50Н), ЕІС код набуття - КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ ДП (56X10М), об`єм угоди - 190 000 куб.м.;

- скасування реєстрації споживачів позивача в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі відповідача станом на 28.08.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2022, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022, позов задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 21.03.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 скасовано, справу №910/14938/21 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2023 справу №910/14938/21 передано на розгляд судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено підготовче засідання на 08.05.2023.

Протокольною ухвалою суду від 08.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.05.2023.

Представники позивача в судове засідання з`явилися, надали пояснення по справі, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання представник відповідача з`явився, надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

У судовому засіданні 31.05.2023 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2019 між Товариством (оператор) та Підприємством (замовник) укладено договір транспортування природного газу № (надалі - «Договір») , відповідно до умов якого оператор ГТС надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, з урахуванням особливостей передбачених Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС).

Згідно з пунктом 2.6 Договору оператор ГТС має виконувати вимоги, визначені в кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Відповідно до пункту 2.8 Договору взаємовідносини між замовником та оператором ГТС при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.

У відповідності з пунктом 3.1 Договору оператор ГТС зобов`язаний приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від змовника відповідно до умов, встановлених Кодексом ГТС.

Між Підприємством (оптовий покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (оптовий продавець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №САТ-КГЕ-ГАЗ-17/04/20 від 17.04.2020 (надалі - «Договір купівлі-продажу природного газу»).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди №35 від 29.07.2021 до Договору купівлі-продажу природного газу сторони домовилися, що за цією додатковою угодою оптовий продавець передає оптовому покупцю в серпні 2021 року обсяг газу в загальному об`ємі 5 000,000 тис. куб.м (п`ять мільйонів куб.м.).

За змістом п. 1 Додаткової угоди №36 від 25.08.2021 до Договору купівлі-продажу природного газу сторони домовилися, що за цією додатковою угодою оптовий продавець передає оптовому покупцю в серпні 2021 року обсяг газу в загальному об`ємі 395,000 тис. куб.м (триста дев`яносто п`ять тисяч куб.м.).

На виконання умов Договору купівлі-продажу природного газу позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» на Інформаційній платформі оператора ГТС було надано оператору ГТС торгові сповіщення на набуття/відчуження права власності на обсяг газу, запланований для постачання побутовим споживачам позивача на газову добу 28.08.2021 в обсязі 190 000 куб.м.

28.08.2021 після підтвердження номінації, Товариством було відхилено номінацію Підприємства на газову добу від 28.08.2021 з кодом відхилення 12 - відсутність підтвердження суміжним оператором, внаслідок чого всі 762 720 побутових споживачів позивача на Інформаційній платформі Оператора ГТС було внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» як постачальник «останньої надії» звернувся до позивача листом №119/07-9223-2021 від 28.08.2021 щодо передачі останньому інформації по споживачам з метою подальшого постачання газу. В наведеному листі також вказується, що дану інформацію згідно пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС зобов`язаний надати Оператор газорозподільної системи (Акціонерне товариство «Київгаз»).

Спір у справі виник у зв`язку з протиправністю, на думку позивача, дій відповідача щодо відхилення номінації позивача та відхилення торгових сповіщень позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд».

Судом, з урахуванням приписів ст. 316 Господарського процесуального кодексу України, враховано вказівки, що містяться у постанові Верховного Суду від 21.03.2023 у даній справі, та встановлено наступне.

Зокрема, касаційний суд, передаючи справу на новий розгляд, дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій неправомірно застосували до спірних правовідносин положення Кодексу газосховищ, оскільки до них повинні застосовуватись саме положення Кодексу ГТС як спеціального нормативного документу.

Підпунктом 17 п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що оператором газотранспортної системи є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відповідно до п. 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 №3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України», відповідачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу.

Таким чином, саме відповідач на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою України (є оператором), а позивач на підставі Договору є замовником такої послуги.

При цьому, відповідач в силу вимог чинного законодавства виконує функцію виключно оператора ГТС (на підставі ліцензії) та не може брати на себе інші функції, зокрема і щодо наданням послуг із зберігання (закачування, відбору) природного газу, тобто відповідач не є суб`єктом уповноваженим на надання таких послуг.

Відповідно до п. 3 глави 1 розділу I Кодексу ГТС, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015, дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2497 затверджено типовий договір транспортування природного газу, який є обов`язковим для застосування всіма суб`єктами ринку природного газу України.

Таким чином, спірні правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи і положення саме цих нормативних документів необхідно застосовувати до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком Віталієм Григоровичем відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/5394/17, виданого 11.01.2021, про стягнення з Підприємства на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 2 437 017,39 грн. - 3% річних, 5 580 911,33 грн. - інфляційних втрат, 1 978 633,66 грн. - пені.

20.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком В.Г. винесено постанову про арешт майна боржника ВП НОМЕР_1, у відповідності до якої описано та накладено арешт на майно: природний газ в обсязі 706,900 тис.куб.м., що знаходиться в підземних сховищах газу Підприємства та належить боржнику.

Також 25.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком В.Г. винесено постанову про арешт майна боржника ВП НОМЕР_1, згідно якої накладено арешт на все майно боржника, у тому числі природний газ.

Постанова про арешт майна боржника від 25.08.2021 ВП НОМЕР_1 та вимога приватного виконавця №760 від 25.08.2021 надійшли на адресу Товариства 26.08.2021.

На виконання Договору купівлі-продажу природного газу Підприємством 27.08.2021 о 13:27 год. на Інформаційній платформі оператора ГТС було подано номінацію на газову добу 28.08.2021 на природний газ в об`ємі 190 000,00 куб.м., яка була підтверджена відповідачем 27.08.2021 о 16:20.

28.08.2021, після підтвердження номінації, Товариством було відхилено номінацію Підприємства на газову добу від 28.08.2021 з кодом відхилення 12 - відсутність підтвердження суміжним оператором.

Позивач вказує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження настання причини для відхилення номінації Підприємства на газову добу від 28.08.2021 за кодом відхилення 12 - відсутність підтвердження суміжним оператором, відтак зазначені дії відповідача суперечать приписам чинного законодавства.

Крім того позивач зазначає, що відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

На його думку, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що було описано та накладено арешт на природний газ в об`ємі 190 000,00 куб.м. на який було подано номінацію на газову добу 28.08.2021 та яка була підтверджена відповідачем 27.08.2021 о 16:20.

В даному випадку відповідач як оператор ГТС керувався положеннями п. 11 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС, яким передбачено, що у разі отримання оператором газотранспортної системи в установленому законодавством порядку документа уповноваженого органу, яким накладено арешт на природний газ, обсяги якого зазначені в підтверджених номінаціях, такі номінації вважаються анульованими (крім обсягів природного газу, які фактично протранспортовані на дату отримання відповідного документа), про що оператор газотранспортної системи в цей же день інформує відповідного замовника послуг транспортування природного газу.

Крім того, у відповідності до п.1 глави 2 розділу XIV Кодекс ГТС передача природного газу, поданого в газотранспортну систему, між двома портфоліо балансування замовників послуг транспортування здійснюється шляхом надання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень на відчуження чи набуття природного газу, що були надані оператору газотранспортної системи по відношенню до однієї газової доби.

При цьому, положення пункту 7 глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС, на який посилається Підприємство в позовній заяві, визначають випадки, при наявності яких оператор ГТС не здійснює розгляд поданих торгових сповіщень, а не підстави для відмови в їх погодженні.

Згідно абз.2-3 п.1 глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування має право надавати торгове сповіщення виключно після набуття/відчуження права власності на такий обсяг (об`єм) природного газу за договором купівлі-продажу природного газу (або іншою цивільно-правовою угодою) іншому замовнику послуг транспортування у відповідну газову добу на віртуальну торгову точку.

При цьому оператор газотранспортної системи не має права вимагати від замовників послуг транспортування будь-яких підтверджуючих документів набуття/відчуження права власності на такий обсяг (об`єм) природного газу.

В той же час, суд звертає увагу на те, що відповідач не є стороною виконавчого провадження НОМЕР_1, а будь-які інші виконавчі документи у межах цього виконавчого провадження від приватного виконавця на адресу відповідача не надходили і на момент прийняття рішень щодо номінації та торгових сповіщень відповідач з ними не був обізнаний.

Згідно положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки оператора газотранспортної системи визначаються цим Законом, кодексом газотранспортної системи, іншими нормативно-правовими актами, а також договором транспортування природного газу.

Враховуючи зміст вказаних положень п.1 глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС, твердження позивача відносно того, що обсяги природного газу в розмірі 190 000 куб. м., на які були подані номінація та торгове сповіщення на газову добу 28.08.2021, були придбані у ТОВ «Євроенерготрейд» вже після накладення приватним виконавцем арешту на майно позивача, не може бути прийнято до уваги, оскільки замовники послуг транспортування не надають Оператору ГТС первинні документи щодо набуття/відчуження права власності на обсяги природного газу, вказані в торгових сповіщеннях.

Також, позивач вважає, що оскільки природний газ в об`ємі 190 000,00 куб.м., що був предметом номінації та торгових сповіщень, не був описаний приватним виконавцем, відповідно у відповідача були відсутні підстави для відхилення номінацій.

В той же час, суд відзначає, що відповідно до частини 2статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Таким чином, вказана норма Закону надає виконавцю право ухвалити як постанову про арешт майна, так і постанову про опис та арешт майна.

Закон про виконавче провадження також надає можливість виконавцю як накласти арешт на все майно боржника під час відкриття виконавчого провадження, так і накласти арешт на окремі речі, що належать боржнику, не пізніше наступного робочого дня після виявлення такого майна.

При цьому, постанова виконавця про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця, в силу положень статі 56 Закону України «Про виконавче провадження» не повинна містити в собі опису майна, на яке накладається арешт.

За змістом статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» про виконавче провадження виконавець вправі вибирати алгоритм своїх дій при здійсненні виконавчого провадження, а положення цього Закону не містять обмежень щодо накладення арешту на майно розміром суми, що підлягає стягненню.

Таким чином, отримавши постанову про арешт майна боржника від 25.08.2021 НОМЕР_1 та вимогу приватного виконавця №760 від 25.08.2021, відповідач в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Кодексу газотранспортної системи був зобов`язаний її виконати.

При цьому, прийняття 28.08.2021 приватним виконавцем постанови про зняття арешту з майна позивача відбулось вже після відхилення відповідачем спірних торгового сповіщення та номінації.

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 «Докази та доказування» Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача щодо відхилення номінації позивача на 28.08.2021 на транспортування природного газу для побутових споживачів в обсязі 190 000,00 куб. м. та відхилення торгових сповіщень позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» на газову добу 28.08.2021 суперечили приписам чинного законодавства України та були неправомірними.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушеного права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом, реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право та/або охоронюваний законом інтерес порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а також зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права/інтересу. У свою чергу, суд має перевірити ці доводи позивача, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Підприємства не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 226, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства «Київгазенерджи» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.06.2023.

Суддя В.П. Босий