ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" червня 2023 р. Справа № 924/606/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., розглянувши матеріали заяви вх.№05-08/1890/23 Фермерського господарства "Золотий жайвір"

про забезпечення позову у справі

за позовом Фермерського господарства "Золотий жайвір"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. від 17.05.2023р. зареєстрованого в реєстрі за №1487, таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

06.06.2023 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Фермерського господарства "Золотий жайвір" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. від 17.05.2023 зареєстрованого в реєстрі за №1487, таким, що не підлягає виконанню

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2023 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Окрім того, 06.06.2023 Фермерським господарством "Золотий жайвір", разом з позовною заявою, подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить суд до вирішення справи по суті зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 17 травня 2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським Володимиром Євгеновичем, зареєстрованого в реєстрі за №1487, про стягнення з Фермерського господарства "Золотий жайвір" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 2 589 000,00 грн., з яких 2 555 000,00 грн. - зобов`язання за Аграрною розпискою та 34 000,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначає, що цим виконавчим написом стягнуто з Фермерського господарства "Золотий жайвір" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 2 555 000,00 грн. - безумовне зобов`язання за Аграрною розпискою від 28.01.2022 зареєстрованою в реєстрі за №117, яка встановлювала безумовне грошове зобов`язання боржника сплатити кредитору грошову суму у 2 555 000 грн. 00 коп., що є еквівалентом в товарному розрахунку 350 тоннам врожаю пшениці розрахункової якості - 3 клас, з площі посіву 70 га, при очікуваній врожайності 5 тонн/га, розрахунковою вартістю ціни за 1 тонну Зерна - 7 300 грн., у строк до 25 червня 2022 року (включно).

Позивач вказує, що Аграрна розписка була складена для забезпечення виконання зобов`язань ФГ "Золотий жайвір" як покупця за Договором поставки № від 01.12.2019 перед продавцем за цим договором - ТОВ "Суффле Агро Україна".

Стверджує, що після складання Аграрної розписки боржником за період з 29 квітня 2022 року по 26 жовтня 2022 року було здійснено оплату на загальну суму 3 225 615,83 грн., тобто на суму, яка перевищувала суму безумовного грошового зобов`язання, вказаного у п. 1 Аграрної розписки, в підтвердження чого позивач додає платіжні доручення №118 від 29.04.2022 року на суму 225 615,83 грн. (призначення платежу, - "оплата згідно рахунку № від 26.04.2022") та №345 від 19.10.2022 року на суму 500 000,00 грн., №347 від 20.10.2022 року на суму 500 000,00 грн.,І№362 від 21.10.2022 року на суму 500 000,00 грн., №365 від 24.10.2022 року на суму 500 000,00 грн., №374 від 25.10.2022 року на суму 500 000,00 грн., №376 від 26.10.2022 року на суму 500 000,00 грн., з призначеннями платежу, - " оплата згідно договору № від 01.12.2019".

Таким чином, пояснює позивач, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису - 17 травня 2023 року, сума грошового зобов`язання за Аграрною розпискою, на якій було вчинено цей напис, не була безспірною.

Вказані обставини, зауважує позивач, та відсутність необхідних повноважень на підписання вимоги про усунення порушення та виконання зобов`язання №1/ар від 09 травня 2023 року, у представника ТОВ "Суффле Агро Україна" позбавляли нотаріуса можливості вчинити виконавчий напис на Аграрній розписці.

У той же час, зазначає позивач, оспорюваний виконавчий напис 19.05.2023 року був пред`явлений до примусового виконання і на даний час виконується в примусовому порядку приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В., місцем здійснення діяльності якого є м. Хмельницький, вул. Свободи, 22 оф. 1, яким 23 травня 2023 року було відкрито виконавче провадження №71879581 з примусового виконання цього виконавчого документу.

Повідомляє, що 23.05.2023 в рамках виконавчого провадження №71879581 приватним виконавцем було винесено постанови про накладення арешту на кошти боржника, а 26.05.2023 - про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ФГ "Золотий жайвір". Як стверджує заявник, утруднення чи неможливість виконання рішення суду, яким може бути скасований виконавчий документ, яким є виконавчий напис приватного нотаріуса про звернення стягнення з позивача грошових коштів полягає в тому, що за наслідками вчинення виконавчих дій, позивач в майбутньому змушений буде додатково звертатись до суду з новими позовними заявами.

Позивач, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 137 ГПК України, просить зупинити стягнення, яке вже відбувається на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса.

При розгляді вказаної заяви судом враховано наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду або реальна загроза в подальшому у поновленні порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Також, суд повинен з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому суд, надавши оцінку поданій заяві про забезпечення позову зазначає, що позивачем не наведено достатніх аргументів та не надано доказів на підтвердження того, що існують реальні обставини, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі можливого задоволення позовних вимог або існуючу загрозу у поновленні чи утрудненні в поновленні порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Щодо підстав вважати, що є обставини, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог чи вказують на реальну існуючу загрозу у поновленні чи утрудненні в поновленні порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, то заявником наводяться, на думку суду, в основному припущення про можливість настання таких, проте, не зазначається, що саме свідчить чи підтверджує такі обставини.

Судом також встановлено, що у заяві про забезпечення позову заявником не вказано яким саме чином винесення державним виконавцем постанов може ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, з огляду на те, що наразі заявником не надано доказів вчинення державним виконавцем передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів, спрямованих на реалізацію майна, на яке накладено арешт.

Окрім того, враховуюється, що предмет спору є немайновим, а саме - визнання вчиненого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обраний позивачем спосіб захисту, кореспондується з пунктом 5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», і у разі задоволення позову виконавче провадження підлягає закінченню.

Таким чином, вжиття заходів до забезпечення позову в даному випадку суперечить змісту ч.2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, оскільки зупинення стягнення, вчинене у даній справі, ніяким чином не може вплинути на виконання рішення у даній справі.

Також, звертається увага позивача, що відсутність у матеріалах заяви про забезпечення від 05.06.2023 та позовної заяви від 05.04.2023, специфікацій до договору поставки не дає суду можливості встановити/співставити обсяг зобов`язань за договором та Аграрною розпискою, враховуючи, що за умовами договору поставки № від 22.04.2019 така Аграрна розписка може бути видана на забезпечення одного договору не одна.

Також, у платіжних дорученнях доданих до матеріалів позовної заяви у призначеннях платежу відсутнє посилання на виконання Аграрної розписки від 28.01.2022, а є лише "оплата згідно договору № від 01.12.2019 та оплата згідно рахунку № від 26.04.2022".

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Такий висновок здійснено Верховним Судом у постанові від 02.09.2019 у справі №917/137/19.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 у справі №916/3245/19, від 16.10.2019 у справі №904/2285/19.

Враховуючи зазначене, оцінивши посилання заявника на наведенні вище обставини в обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд вважає недоведеним належним і достатнім чином заявником обставин, які можуть свідчити про подальше утруднення виконання рішення суду в разі можливого задоволення позову чи утруднення у відновленні порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

А тому, суд приходить до висновку, що заявником належним чином не обґрунтовано та не подано належних доказів в обґрунтування наявності фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування вказаних ним заходів забезпечення позову, а наведені заявником обставини є в основному його припущеннями і не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин та з огляду на те, що позивачем не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд має за необхідне зауважити, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136-137,140,234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Фермерського господарства "Золотий жайвір" (Вх.№05-08/1890/23 від 06.06.2023) про забезпечення позову

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її прийняття шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 08.06.2023.

Суддя А.М. Яроцький

Віддрук. 2 прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу - 30068, Хмельницька обл., Славутський район, с. Крупець, вул. Б. Хмельницького, 43.

направити на електронні адреси:

позивачу -