РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.06.2023Справа № 910/5165/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (вул. Кудрявська, 23, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 33745659)

до Приватного підприємства «Олімп» (вул. Рейтарська, буд. 2, кв. 18, м. Київ, 01034; ідентифікаційний код 31409477)

про стягнення 21 583, 62 грн,

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (далі за текстом - КП «Київкомунсервіс», Позивач) з позовом до Приватного підприємства «Олімп» (далі за текстом - ПП «Олімп», Відповідач) про стягнення 15 693, 74 грн заборгованості за договором № ВС-16-01037 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.09.2016 (далі за текстом - Договір), інфляційні втрати 5 114, 86 грн, 3 % річних 775, 02 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що ним на виконання умов Договору надано Відповідачу послуги з вивезення побутових відходів на загальну суму 40 704, 56 грн,

однак Відповідачем такі послуги було оплачено лише в розмірі 25 010, 82 грн у зв`язку з чим станом на дату подання даного позову заборгованість за Договором в період 31.12.2020 по 28.02.2022 становить 15 693, 74 грн., що також стало підставою для нарахування Позивачем 3 % річних, інфляційних втрат.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала суду від 10.04.2023 надсилалась на офіційну адресу місцезнаходження Відповідача поштовим повідомленням № 208, однак конверт із зазначеною ухвалою повернувся на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «За закінченням терміну зберігання».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01.09.2016 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого за умовами Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги з вивезення побутових відходів (ТПВ) в обсязі та на умовах передбачених даним Договором, а Споживач зобов`язується отримати та оплатити послуги Виконавця.

Виконавець забезпечує вивіз твердих побутових відходів, які складаються щоденно Споживачем в контейнер для сміття (пункт 2.1. Договору).

Згідно пунктів 2.2. та 2.3. Договору, середньомісячний обсяг послуг обчислюється згідно категорії споживача та норм накопичення ТПВ. Якщо фактична кількість ТПВ на об`єкті споживача перевищує середньомісячний обсяг розрахований відповідно до п. 2.2. договору, то кількість ТПВ, що підлягає вивезенню встановлюється за домовленістю сторін (по факту утворення ТПВ).

Пунктом 3.2. Договору передбачено обов`язки споживача, до яких зокрема включено: своєчасне та повне перерахування коштів виконавцю за надані послуги згідно умов цього Договору; прийняття належним чином виконаних робіт/послуг протягом 20 календарних днів із моменту отримання повідомлення про готовність робіт/послуг до приймання-передання та підписання акту прийняття-передачі послуг або надання мотивованої відповіді.

Відповідно до пункту 4.1. Договору вартість наданих послуг по вивезенню ТПВ визначається, виходячи із обсягу накопичення ТПВ згідно категорії споживача і тарифу на послуги, які надаються КП «Автотранспортне підприємство Шевченківського району» встановленого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.03.2015 № 186 «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення)» (далі - Розпорядження), яке набрало чинності з дня його оприлюднення, а саме - Розпорядження оприлюднене у газеті Київської міської ради «Хрещатик» № 36 (4632) 13.03.2015. Тариф на послуги за цим договором становить 82, 36 грн з ПДВ за 1 м3 для юридичних осіб та 69, 18 грн за 1 м3 для бюджетних установ.

За умовами пункту 4.2.-4.5. Договору передбачено, що періодом для розрахунку вартості послуг є календарний місяць. Категорія Споживача: по вул. Ярославів Вал, 28.

Кількість одиниць, яку використовує споживач 4, 62 м3.

Вартість послуг по вивезенню ТПВ складає: 82,36 грн*4,62м3 = 380, 5 грн у т.ч. ПДВ - 20%.

Пунктом 4.7. Договору визначено, що оплата послуг виконавця здійснюється споживачем щомісячно у строк до 20 числа місяця, у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Договір застосовується до відносин з 01.09.2016 до 31.12.2019. У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або міну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (6.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем у якості доказів підтвердження надання послуг за Договором надано Акти надання послуги та відповідні рахунки на оплату за період з грудня 2020 по серпень 2022 при тому, що заявлена до стягнення заборгованість в розмірі 15 693, 74 грн виникла за період з 31.12.2020 по 28.02.2022 у зв`язку з частковою оплатою Відповідачем наданих послуг (за вказаний період) згідно наданих банківських виписок.

Також, в матеріалах справи міститься Витяг з «M.E.Doc», з якого вбачається, що Позивачем наплавлялись Відповідачу акти та рахунки на оплату.

З метою досудового врегулювання спору Позивачем направлялась Відповідачу претензія від 25.05.2020 за вих. № 7-2617 про сплату заборгованості за Договором, в якій Позивач просив Відповідача здійснити погашення боргу у десятиденний строк з дня її отримання.

Матеріали справи не містять заперечень Відповідача по суті заявлених вимог, а також доказів належного виконання Відповідачем умов Договору в частині здійснення оплати наданих Позивачем послуг за спірний період.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільний кодекс України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором надання послуг.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

З огляду на встановлені судом вище обставини та враховуючи відсутність доказів на спростування заявлених вимог, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено положення пункту 4.7. Договору чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак вимога Позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 15 693, 74 грн є обґрунтованою та правомірною.

При цьому судом враховано, що пунктом 4.7. Договору встановлено обов`язок Відповідача з оплати послуг щомісяця, який виникає з 21 числа, незалежно від отримання Відповідачем актів надання послуг та / або рахунків на оплату.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Розрахунки інфляційних втрат судом здійснюються з урахуванням способу та методики, викладеної у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

Дослідивши наданий Позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд вказує, що нарахування останніх відповідає вимогам чинного законодавства, є правомірним та обґрунтованим.

При цьому судом здійснено перерахунок інфляційних втрат за повні місяці та встановлено, що сума останніх не виходить за межі заявлених позовних вимог.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини та те, що суд дійшов висновку про порушення Відповідачем умов Договору, враховуючи відсутність доказів на спростування заявлених вимог, суд дійшов висновку задовольнити позов.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» - задовольнити

2. Стягнути з Приватного підприємства «Олімп» (вул. Рейтарська, буд. 2, кв. 18, м. Київ, 01034; ідентифікаційний код 31409477) на корись Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (вул. Кудрявська, 23, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 33745659) основний борг - 15 693 (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто три) грн 74 коп, інфляційні втрати - 5 114 (п`ять тисяч сто чотирнадцять) грн 86 коп, 3 % річних - 775 (сімсот сімдесят п`ять) грн 02 коп. та судовий збір - 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 12.06.2023.

Суддя Антон ПУКАС