ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2023 р. Справа№ 910/8938/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від позивача: Балацький Я.А.;

від відповідача: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу

Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП ЗАЕС)

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 (повний текст складено 09.03.2023)

у справі № 910/8938/22 (суддя Сергій Балац)

за позовом ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП ЗАЕС

до Товариства з обмеженою відповідальністю " Хімлаборреактив "

про стягнення 350 057,29 грн, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У вересні 2022 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімлаборреактив» (далі - ТОВ «Хімлаборреактив») 350 057,29 грн, з яких 258 144,78 грн - пеня та 91 912,51 грн - штраф.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем строку виконання зобов`язання за договором поставки товару №268(3)20УК/53-121-01-20-09480 від 17.06.2020.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Хімлаборреактив" на користь ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС 175 000,00 штрафних санкцій та 5 250,00 грн витрат зі сплати судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Суд встановив і ТОВ «Хімлаборреактив» цього не заперечує, що відповідач порушив строк виконання зобов`язання з поставки товару за договором за видатковими накладними: від 14.04.2021 №Х0008516, від 14.04.2021 №Х0008512, від 20.04.2021 №Х0009150, від 25.05.2021 №Х0035321, від 25.05.2021 №Х0035330, від 25.05.2021 №Х0035331, від 10.06.2021 №Х0037405, від 16.09.2021 №Х0047433, від 29.09.2021 №Х0048979, від 22.12.2021 №Х0056848, від 22.12.2021 №Х0057258 та від 23.12.2021 №Х0057323 на суму 15 786,00 грн.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми пені, суд, враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, визнав його частково арифметично невірним, зокрема, за видатковими накладними: від 16.09.2021 №Х0047433, від 29.09.2021 №Х0048979, від 22.12.2021 №Х0056848, від 22.12.2021 №Х0057258 та від 23.12.2021 №Х0057323.

Перевіривши поданий позивачем до суду розрахунок заявленої до стягнення суми штрафу, суд визнав його арифметично вірним.

Посилаючись на ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи, що станом на момент вирішення спору по суті зобов`язання відповідача за укладеним між сторонами спору договором є виконаними, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, суд дійшов висновку про зменшення розміру штрафних санкцій та вважав справедливим, розумним та необхідним зменшити їх до 175 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2023, ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення щодо часткового задоволення вимог ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС про стягнення з ТОВ «Хімлаборреактив» 350 057,29 грн в повному обсязі.

На думку скаржника, місцевий господарський суд, за умов неправильного застосування норм матеріального права та за невідповідності висновків, викладених у рішенні, встановленим обставинам справи, ухвалив незаконне рішення про часткове задоволення вимог позивача, тому воно має бути скасоване повністю.

Скаржник зазначає, що враховуючи порушення відповідачем строку виконання зобов`язання з поставки товару за укладеним між сторонами спору договором, позивач звернувся до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 350 057,29 грн, з яких: 258 144,78 грн - пеня та 91 912,51 грн - штраф.

Відповідно до п. 1.3 Договору кінцевим терміном поставки товару за договором є 31.12.2020. Суд встановив, а відповідач не заперечував, що останній порушив строк виконання зобов`язання з поставки товару за наступними видатковими накладними: від 14.04.2021 №Х0008516, від 14.04.2021 №Х0008512, від 20.04.2021 №Х0009150, від 25.05.2021 №Х0035321, від 25.05.2021 №Х0035330, від 25.05.2021 №Х0035331, від 10.06.2021 №Х0037405, від 16.09.2021 №Х0047433, від 29.09.2021 №Х0048979, від 22.12.2021 №Х0056848, від 22.12.2021 №Х0057258 та від 23.12.2021 №Х0057323.

Посилаючись на умови п. 7.2 договору, апелянт зазначає, що договором встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання постачальника не обмежується шестимісячним строком, передбаченим ч. 6 ст. 232 ГК України, і здійснюється з урахуванням загальних строків позовної давності.

Неправильно застосувавши наведені вище норми матеріального права, суд помилково проаналізував умови договору між сторонами спору і норми господарського законодавства, в результаті чого дійшов хибного висновку, що розрахунок заявленої до стягнення суми пені частково арифметично невірний за частиною видаткових накладних.

Скаржник також не погоджується з висновком суду в частині зменшення штрафних санкцій та вважає його незаконним. На думку апелянта, наявні матеріали справи свідчать, що наведені судом доводи на зменшення штрафних санкцій не є достатніми підставами для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України в контексті спірних правовідносин.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8938/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 до надходження матеріалів справи №910/8938/22.

19.04.2023 матеріали справи №910/8938/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2023 апеляційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП ЗАЕС на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 у справі №910/8938/22 залишено без руху. Надано ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП ЗАЕС строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 3 938,79 грн у встановленому порядку. Роз`яснено ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП ЗАЕС право подати заяву для поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав та доказів на їх підтвердження протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали. Попереджено ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП ЗАЕС, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків апеляційної скарги дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Від ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП ЗАЕС надійшла заява про усунення недоліків з доданими до неї доказами сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (платіжна інструкція №2425 (#901) від 03.04.2023), а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 поновлено ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП ЗАЕС пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП ЗАЕС на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 у справі №910/8938/22. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 у справі №910/8938/22 до закінчення його перегляду у суді апеляційної інстанції. Розгляд справи призначено на 22.05.2023. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Позиції учасників справи.

ТОВ «Хімлаборреактив» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення штрафних санкцій до 25 814,48 грн пені та 9 191,25 грн штрафу, змінивши у відповідній частині рішення господарського суду першої інстанції; відмовити позивачу у задоволенні його апеляційної скарги; здійснити апеляційний розгляд справи за наявними у суду матеріалами без участі відповідача та його представника.

Відповідач з посиланням на матеріали справи зазначає, що позивач, який цього не заперечує, будучи обізнаним про проблеми з ланцюгами логістики поставок товару, викликані пандемією коронавірусу, неодноразово попереджав позивача про можливі зриви строків поставок і пропонував внести відповідні зміни до договору поставки. Така комунікація з боку відповідача була досить інтенсивною та інформативною і мала результатом навіть проєкт відповідної додаткової угоди до договору поставки. Проте позивач, знаючи про затримки з поставками, вирішив не йти назустріч відповідачу, який став заручником об`єктивних негативних обставин, і проігнорував можливі ризики, пов`язані зі зривами строків поставок. Тобто, відповідач вживав усіх можливих у такій ситуації заходів, спрямованих на врегулювання можливого спору.

Відповідач відзначає, що систематичне невиконання позивачем зобов`язань перед ним за всіма своїми зобов`язаннями в частині оплати поставленого товару за іншими укладеними між сторонами спору договорами значною мірою і досить негативно впливає на платіжні можливості відповідача, зокрема щодо вчасного придбання, переміщення та поставки на користь все того ж позивача товарів за укладеними договорами. Відповідно, поведінка позивача опосередковано також є причиною невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки, нарахування штрафів за яким є предметом цього спору.

Відповідач вважає, що у суду під час перегляду вказаної справи в порядку апеляційного оскарження є всі підстави для зменшення розміру штрафних санкцій до розміру, який повною мірою враховує всі викладені вище обставини, зокрема наявність величезної заборгованості позивача перед відповідачем як за договором, що є предметом дослідження у цьому спорі, так і за рядом інших судових справ (загалом на суму понад 10 мільйонів гривень, які позивач принципово не сплачує навіть в рамках порушених проти нього виконавчих проваджень), недобросовісну поведінку позивача, відсутність у нього будь-якого збитку, завданого вимушеним простроченням відповідача, та поведінку відповідача, що полягає у намаганні врегулювати вказаний спір у досудовому порядку, відповідач вважає за необхідне клопотати перед судом про зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених позивачем до стягнення наступним чином:

- пеню, нарахованої на підставі п. 7.2. договору поставки, зменшити до розміру 10% від заявленого позивачем: 258 144,78 грн * 10% = 25 814,48 грн;

- штраф, нарахований на підставі п. 7.2. договору поставки, зменшити до розміру 10% від заявленого позивачем: 91 912,51 грн. * 10% = 9 191,25 грн,

змінивши у відповідній частині рішення суду І інстанції.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

17.06.2020 ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП ЗАЕС (покупець) та ТОВ «Хімлаборреактив» (постачальник) уклали договір поставки товару №268(3)20УК/53-121-01-20-09480 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити товар на загальну суму 1 965 000,00 грн (з ПДВ).

Строк поставки товару - липень-грудень 2020 року (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 7.2 договору за порушення вказаних строків поставки або недопоставку товару постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення більше 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язання.

На виконання договору постачальник поставив покупцю товар за видатковими накладними:

- від 29.12.2020 №Х0033528 на суму 86 410,08 грн;

- від 29.12.2020 №Х0033526 на суму 11 851,20 грн;

- від 29.12.2020 №Х0033491 на суму 477 978,00 грн;

- від 29.12.2020 №Х0033527 на суму 5 184,00 грн;

- від 29.12.2020 №Х0033524 на суму 12 735,60 грн;

- від 29.12.2020 №Х0033530 на суму 11 700,00 грн;

- від 29.12.2020 №Х0033531 на суму 6 630,00 грн;

- від 29.12.2020 №Х0033523 на суму 3 453,60 грн;

- від 29.12.2020 №Х0033525 на суму 19 754,40 грн;

- від 29.12.2020 №Х0033529 на суму 19 766,40 грн;

- від 14.04.2021 №Х0008516 на суму 32 550,00 грн;

- від 14.04.2021 №Х0008512 на суму 4 326,60 грн;

- від 20.04.2021 №Х0009150 на суму 191,16 грн;

- від 25.05.2021 №Х0035321 на суму 489 124,62 грн;

- від 25.05.2021 №Х0035330 на суму 6 181,20 грн;

- від 25.05.2021 №Х0035331 на суму 468,00 грн;

- від 10.06.2021 №Х0037405 на суму 215 589,90 грн;

- від 16.09.2021 №Х0047433 на суму 531 885,60 грн;

- від 29.09.2021 №Х0048979 на суму 4 971,60 грн;

- від 22.12.2021 №Х0056848 на суму 8 653,20 грн;

- від 22.12.2021 №Х0057258 на суму 3 308,04 грн;

- від 23.12.2021 №Х0057323 на суму 15 786,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій до 25 814,48 грн пені та 9 191,25 грн штрафу.

Зміст відзиву на позовну заяву є тотожним змісту відзиву на апеляційну скаргу. Зокрема, відповідач зазначає про вжиття ним заходів з врегулювання спору; надмірну відповідальність постачальника за договором поставки товару №268(3)20УК/53-121-01-20-09480 від 17.06.2020 за будь-яке порушення зобов`язань; наявність зустрічної заборгованості позивача перед відповідачем.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Стаття 712 ЦК України визначає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 ЦК України).

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Виходячи з умов п. 1.3 договору, кінцевий термін поставки товару за договором - 31.12.2020.

Суд встановив порушення відповідачем строку виконання зобов`язання з поставки товару за договором за наступними видатковими накладними:

- від 14.04.2021 №Х0008516,

- від 14.04.2021 №Х0008512,

- від 20.04.2021 №Х0009150,

- від 25.05.2021 №Х0035321,

- від 25.05.2021 №Х0035330,

- від 25.05.2021 №Х0035331,

- від 10.06.2021 №Х0037405,

- від 16.09.2021 №Х0047433,

- від 29.09.2021 №Х0048979,

- від 22.12.2021 №Х0056848,

- від 22.12.2021 №Х0057258,

- від 23.12.2021 № Х0057323.

Умовами п. 7.2 договору сторони погодили, що за порушення вказаних строків поставки або недопоставку товару постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення більше 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем та здійснений місцевим господарським судом розрахунок заявленої до стягнення суми штрафу, апеляційний господарський суд вважає його арифметично вірним.

Апеляційний господарський суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом ч. 6 ст. 232 ГК України та, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, вважає його арифметично вірним.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні положення містяться у ст. 233 ГК України за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17 та від 22.01.2020 у справі №912/684/19.

Апеляційний господарський суд, з урахуванням доводів відповідача, ненадання позивачем доказів понесення ним у зв`язку з простроченням відповідача збитків та розміру таких збитків, а також того, що станом на момент вирішення спору по суті зобов`язання відповідача за укладеним між сторонами спору договором є виконаними, вважає правомірним зменшення місцевим господарським судом штрафних санкцій до 175 000,00 грн та не вбачає у цьому порушень, про які вказує позивач у апеляційній скарзі.

При цьому окремо колегія суддів бере до уваги те, що за умовами розділу 7 договору поставки будь-яку відповідальність за неналежне виконання договору несе виключно відповідач, в той час як для позивача жодних санкцій не передбачено.

Погоджуючись з таким висновком господарського суду першої інстанції, колегія суддів відмовляє у зменшенні штрафних санкцій до розмірів, визначених відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 у справі № 910/8938/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 у справі № 910/8938/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/8938/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.06.2023.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова