ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2023 р. Справа № 918/380/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКОВ ЛТД"

про стягнення коштів у сумі 8 229 грн 60 коп.,

у судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до частини 3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В квітні 2023 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Підприємство) від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі - Відокремлений підрозділ, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКОВ ЛТД" (далі - Товариство, відповідач) про стягнення коштів у сумі 8 229 грн 60 коп., з яких: 5 961 грн 60 коп. - пеня, 2 268 грн 00 коп. - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено строки виконання зобов`язань, передбачених п. 3.1. Договору поставки від 30.12.2021 року № 53-122-01-21-11656. Зокрема позивач зазначає, що Товариством не поставлено товар. У зв`язку із чим на підставі п. 9.1. Договору поставки від 30.12.2021 року № 53-122-01-21-11656 позивачем нараховано Товариству пеню в розмірі 5 961 грн 60 коп. та штраф у розмірі 2 268 грн 00 коп.

Також Відокремленим підрозділом наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого позивач вказує, що поніс і очікує понести витрати в зв`язку з розглядом справи, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову в розмірі 2 684 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року позовну заяву Підприємства від імені якого діє Відокремлений підрозділ від 10.04.2023 року № 6831/001-юр прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін задоволено, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 22 травня 2023 року.

12 травня від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 11.05.2023 року № 9088/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив забезпечити участь представника Підприємства від імені якого діє Відокремлений підрозділ в судовому засіданні у даній справі, призначеному на 22.05.2023 року о 10:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 року заяву представника Підприємства від імені якого діє Відокремлений підрозділ від 11.05.2023 року № 9088/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/380/23, призначене на "22" травня 2023 року на 10:30 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Підприємства від імені якого діє Відокремлений підрозділ.

Позивач у судове засідання 22 травня 2023 року не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення № 950, а саме ухвали суду від 19.04.2023 року (а.с. 38). В той час, про причини неявки також суд не повідомив.

Крім того відповідач у судове засідання 22 травня 2023 року також не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення № 976, а саме ухвали суду від 19.04.2023 року (а.с. 39). В той час, про причини неявки також суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а неявка останнього не перешкоджає розгляду цієї справи та вирішенню спору по суті, то за висновками суду справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Враховуючи належне повідомлення позивача та відповідача про судове засідання, призначене на 22.05.2023 року, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

У судовому засіданні 22 травня 2023 року судом було прийнято рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2021 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Замовник), від імені якого відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮКОВ ЛТД" (далі - Постачальник) укладено договір поставки № 53-122-01-21-11656 (далі - Договір; а.с. 5-7).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Замовника продукцію, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору).

Предметом поставки по даному договору є продукція: 18810000-0 чоботи пожежника, яка передбачена специфікацією № 1 до даного договору (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору, ціна продукції, що поставляється за цим договором складає 27 000,00 грн., крім того ПДВ - 5 400,00 грн.

Згідно п. 2.2. Договору, загальна сума договору (вартість продукції) становить 32 400,00 грн.

Кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації № 1 (додаток № 1) до даного договору (п. 2.3. Договору).

У пункті 3.1. Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється в строк по 30.04.2022 року. Продукція поставляється Постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Місце поставки та Вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Розділом 9 Договору сторони передбачили відповідальність, зокрема пунктом 9.1. визначено, що у випадку порушення строків поставки, Постачальник зобов`язується сплатити Замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, Постачальник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У випадку порушення Постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції.

Сплата штрафних санкцій не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань по Договору.

У п. 9.2. Договору, сторонами погоджено, що строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій передбачених пунктом 9.1. даного договору становить 3 (три) роки.

Усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами (п. 9.3. Договору).

Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим (п. 9.4. Договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів які застосовують печатку). Строк дії даного Договору - по 31.12.2022 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків (п. 12.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Враховуючи умови договору, граничний строк виконання зобов`язання з поставки товару за договором поставки від 30 грудня 2021 року № 53-122-01-21-11656 - 30.04.2022 року.

Листом від 27.04.2022 року № 2022/04/27-1 Товариство звернулося до Відокремленого підрозділу щодо поставки чобіт пожежного, в якому повідомило про неможливість здійснення імпорту та поставки товару за договором від 30.12.2021 року № 53-122-01-21-11656 в поточних умовах військового стану. Також Товариство запропонувало здійснення поставки товару за вказаним договором протягом 60 календарних днів з дати скасування військового стану.

Також листом від 28.04.2022 року № 2022/04/28-1 Товариство звернулося до Відокремленого підрозділу щодо поставки чобіт пожежного, в якому повідомило про неможливість здійснення імпорту та поставки товару за договором від 30.12.2021 року № 53-122-01-21-11656 в поточних умовах військового стану. Також Товариство запропонувало здійснення поставки товару за вказаним договором протягом 60 календарних днів з дати скасування військового стану.

У відповідь на вказані листи Відокремлений підрозділ листом від 18.05.2022 року № 6956/041 повідомив про необхідність відповідного підтвердження обставин, які унеможливили виконання взятих на себе зобов`язань за договором у визначений строк.

Як зазначив позивач та вбачається з матеріалів справи, відповіді на вказаний лист відповідач не надав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією про сплату штрафних санкцій від 18.11.2022 року № 17103/001-юр, яка залишена Товариством без відповіді та задоволення.

Матеріали справи свідчать про те, що у строк, визначений договором, поставка продукції не була поставлена.

На день подання позовної заяви поставка за договором не здійснена.

Прострочка поставки продукції за договором з 01.05.2022 року по 01.11.2022 року складає 184 днів.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 630 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що в разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 631 ЦК України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідачем доказів протилежного не надано, доводи позивача щодо порушення строку поставки товару достатніми та допустимими доказами не спростовано.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено встановлене договором зобов`язання з поставки товару.

Частиною 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Наведені норми свідчать, що за порушення зобов`язання боржник на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Відповідно до п. 9.1. Договору у випадку порушення строків поставки, Постачальник зобов`язується сплатити Замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, Постачальник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Враховуючи умови п. 3.1. Договору Товариством не поставлено товар.

Таким чином, відповідач з огляду на допущене ним прострочення поставки товару за Договором зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої продукції за кожен день прострочення, обумовленої в п. 3.1. Договору. Крім того відповідач за прострочення поставки товару зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 7% вказаної вартості, обумовленої в п. 3.1. Договору.

З матеріалів справи вбачається, що вартість товару, що підлягав поставці відповідачем за Договором становить 32 400 грн 00 коп.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені та штрафу, суд вважає, що надані розрахунки є арифметично вірними.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКОВ ЛТД" про стягнення коштів у сумі 8 229 грн 60 коп., з яких: 5 961 грн 60 коп. - пеня, 2 268 грн 00 коп. - штраф, є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн 00 коп. покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 178, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКОВ ЛТД" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 15, літера А, нежиле приміщення 17, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ) 5 961 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят одну) грн 60 коп. - пені, 2 268 (дві тисячі двісті шістдесят вісім) грн 00 коп. - штрафу та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29 травня 2023 року.

Cуддя Політика Н.А.