ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2023 р. Справа№ 910/10733/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представника відповідача Михалевича М.М. згідно протоколу судового засідання від 30.05.2023;

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 (повний текст - 17.02.2023)

у справі № 910/10733/22 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

про стягнення 159 327,00 грн.

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (надалі - відповідач) про стягнення 106 241 грн. заборгованості по дивідендах за 2018 рік, 21 514 грн. інфляційних втрат, 2 786 грн. 3% річних та 28 786 грн. пені.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь ОСОБА_1 106 241 грн. заборгованості по дивідендах, 28 786 грн. пені, 21 514 грн. інфляційних втрат, 2 786 грн. 3% річних, 2 481,78 грн. судового збору.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ "УКРНАФТА" 03.03.2023 (засобами поштового зв`язку) звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023. Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 09.03.2023 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023, розгляд справи було призначено на 18.04.2023.

25.04.2023 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу про призначення справи до розгляду на 09.05.2023.

Позивач у судове засідання 09.05.2023 не з`явилася. Водночас, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, клопотань/заяв про розгляд справи без участі сторони до суду не надходило.

Розгляд справи відкладався, зокрема, ухвалою від 09.05.2023 - на 30.05.2023.

У судове засідання 30.05.2023 з`явився представники відповідача. Представник скаржника свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про відмову в позові повністю.

Представник позивача в судове засідання 30.05.2023 не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Водночас, 17.05.2023 від позивачки надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин, враховуючи дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" та перебої з електроживленням.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначив, що суд першої інстанції ухвалив рішення із невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні всіх обставин справи.

Апелянт вказує, що неодноразово намагався виплатити дивіденди за 2018 рік акціонерам Товариства, у тому числі і позивачці, як те передбачено Законом України «Про акціонерні товариства» через депозитарну систему, однак кошти, що переказувались на виплату дивідендів за 2018 рік були повернуті ПАТ «Національний депозитарій України» на рахунки відповідача. ПАТ «Національний депозитарій України» 23.12.2021, 29.12.2021 та 11.02.2021 відхилив розпорядження ПАТ «Укрнафта» про виплату доходів/сум погашення за цінними паперами від 22.12.2021 та від 11.02.2022.

Скаржник зауважує, що саме такі протиправні дії депозитарію обумовили обставини, за яких товариство з об`єктивних причин не змогло забезпечити виплату дивідендів за 2018 рік своїм акціонерам, у тому числі і позивачам.

Таким чином, скаржник просив задовольнити апеляційну скаргу у даній справі та скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове - про відмову в позові повністю.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивачка своїм правом на подання відзиву не скористалась.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, згідно з пунктами 1.1 і 1.3 статуту відповідача, який розміщений у вільному доступі на його сайті, відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" засноване відповідно до наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 №57 шляхом перетворення державного підприємства "Виробниче об`єднання "Укрнафта" у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 №210/93. Рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип і назву товариства з відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" на публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (далі - Товариство).

Відповідно до пункту 3.1 статуту Товариства акціонерами товариства є юридичні та фізичні особи, що набули право власності на акції, відповідно до положень цього статуту та вимог чинного законодавства України.

Пунктом 3.2 статуту Товариства передбачено, що кожною простою акцією товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право на отримання дивідендів.

Згідно з пунктом 6.1 статуту Товариства акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього товариства.

Відповідно до пункту 6.16 статуту Товариства документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами власника цінних паперів є виписка з рахунку в цінних паперах, яка видається депозитарною установою на вимогу власника цінних паперів або і інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунку в цінних паперах. Виписка з рахунку в цінних паперах не є цінним папером, а її передача від однієї особи до іншої не є вчиненням правочину щодо цінних паперів і не тягне за собою переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами.

Облік прав власності на акції товариства здійснюється відповідно до законодавства про депозитарну систему України (пункт 6.17 статуту Товариства).

Дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами, якщо інше не встановлено законом. Виплата дивідендів власникам акцій одного типу та класу має відбуватись пропорційно до кількості належних їм цінних паперів, а умови виплати дивідендів (зокрема щодо строків, способів та суми дивідендів) мають бути однакові для всіх власників акцій одного типу та класу (пункт 6.18 статуту Товариства).

Пунктом 6.20 статуту Товариства передбачено, що для кожної виплати дивідендів наглядова рада товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок і строк їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за простими акціями, визначається рішенням наглядової ради товариства, передбаченим першим реченням цього пункту, але не раніше ніж через 10 робочих днів після прийняття такого рішення наглядовою радою Товариства.

Товариство в порядку, встановленому наглядовою радою, повідомляє осіб, які мають право на отримання дивідендів, про дату, розмір, порядок і строк їх виплати (пункт 6.21 статуту Товариства).

Для кожної виплати дивідендів наглядова рада Товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строки їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, не може передувати даті прийняття рішення про виплату дивідендів (пункт 6.22 статуту Товариства).

Як правомірно зазначив суд першої інстанції, позивач є акціонером Товариства, власником простих іменних акцій Товариства, що підтверджується виписками про стан рахунку в цінних паперах на 08.08.2018, 27.05.2021.

До переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів за результатами 2018 року, включені акціонери, що володіють акціями відповідача, зокрема, ОСОБА_1 у кількості 3 190 шт., номінальною вартістю 35,62 грн.

18.05.2021 загальними зборами Товариства (протокол від 18.05.2021) згідно з пунктом 17 порядку денного "Розподіл прибутку Товариства за підсумками 2018 року" було прийнято такі рішення (протокол від 18.05.2021 засідання лічильної комісії про підсумки голосування): затвердити такий розмір та порядок розподілу прибутку Товариства за 2018 рік: на виконання частини п`ятої статті 11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" направити на виплату дивідендів за простими акціями частину чистого прибутку в сумі 1 931 619 526,20 грн., що складає 30% чистого прибутку Товариства за 2018 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком; решту чистого прибутку Товариства за 2018 рік в сумі 4 506 581 473,80 грн., що складає 70% чистого прибутку, направити на покриття накопиченого збитку; затвердити загальний розмір дивідендів за простими акціями Товариства за результатами 2018 року в сумі 1 931 619 526,20 грн.; нараховані за результатами 2018 року дивіденди, що припадають на 1 (одну) просту акцію, затвердити у сумі 35,62 грн.

Рішення про встановлення дати складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядку та строку їх виплати прийняте наглядовою радою Товариства 27.05.2021.

Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за підсумками 2018 року, - 11.06.2021.

Розмір нарахованих дивідендів (загальний розмір), що підлягають виплаті відповідно до рішення загальних зборів акціонерів Товариства від 18.05.2021 - 1 931 619 526,20 грн. Нараховані за результатами 2018 року дивіденди, що припадають на 1 (одну) просту акцію, - 35,62 грн.

Водночас, строк виплати дивідендів за підсумками 2018 року: дата початку строку виплати дивідендів - 15.06.2021; дата закінчення строку виплати дивідендів - 17.11.2021.

Порядок виплати дивідендів: виплата дивідендів власникам акцій одного типу та класу відбувається пропорційно до кількості належних їм цінних паперів, а умови виплати дивідендів (зокрема, щодо строків, способу та суми дивідендів) однакові для всіх власників акцій одного типу та класу; дивіденди виплачуються виключно грошовими коштами; виплата дивідендів здійснюється шляхом виплати всієї суми дивідендів у повному обсязі або кількома частками пропорційно всім особам, які мають право на отримання дивідендів, за мірою надходження коштів на рахунок Товариства у межах встановленого строку виплати дивідендів; витрати, які виникають через необхідність перерахування дивідендів (сплата податків, зборів, тощо), проводяться за рахунок суми нарахованих дивідендів, призначених до виплати відповідній особі, яка має право на їх отримання; для отримання дивідендів кожний акціонер Товариства повинен звернутися до своєї депозитарної установи, де він має рахунок у цінних паперах за акціями Товариства станом на 11.06.2021, укласти з цією депозитарною установою договір про обслуговування рахунку в цінних паперах (у разі відсутності договору); відповідальність за укладення договорів з депозитарною установою, своєчасність, достовірність та повноту наданих депозитарній установі банківських реквізитів, за вчинення необхідних дій для отримання дивідендів, передбачених відповідним договором та/або внутрішніми документами депозитарної установи, тощо, покладається на акціонера; дивіденди, нараховані на акції AT "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (код 20077720), виплатити в порядку, встановленому Законом України "Про управління обєктами державної власності".

З матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку листом № К-812 від 17.11.2021.

У відповідь на вказаний лист Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку листом № 26/01/27711 від 27.12.2021 повідомила про те, що за 2018 рік позивачка є власницею 3190 шт. простих іменних акцій ПАТ «Укрнафта», за які їй нарахований дохід у розмірі 113 627,80 грн., з якого утримано та сплачено до Державного бюджету податок на дохід фізичних осіб та військовий збір. Також зазначено, що відповідач не виплатив акціонерам дивіденди за 2018 рік у термін до 17.11.2021, за що комісією вживаються заходи притягнення відповідача до відповідальності.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні" підтвердженням права власності на цінні папери є сертифікат, а в разі знерухомлення цінних паперів чи їх емісії в бездокументарній формі - виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов`язаний надавати власнику цінних паперів.

Як зазначалось раніше, 18.05.2021 відбулися загальні збори акціонерів Товариства, до порядку денного яких було внесено, зокрема, питання розподілу прибутку Товариства за 2018 рік, затвердження строку та порядку виплати дивідендів, за наслідками розгляду яких було прийнято рішення, оформлене протоколом від 18.05.2021.

Відповідно до пункту 17 зазначеного протоколу затверджено такий порядок розподілу прибутку, отриманого Товариством:

на виконання частини п`ятої статті 11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" направити на виплату дивідендів за простими акціями частину чистого прибутку в сумі 1 931 619 526,20 грн., що складає 30% чистого прибутку Товариства за 2018 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком;

решту чистого прибутку Товариства за 2018 рік в сумі 4 506 581 473,80 грн., що складає 70% чистого прибутку, направити на покриття накопиченого збитку;

затвердити загальний розмір дивідендів за простими акціями Товариства за результатами 2018 року в сумі 1 931 619 526,20 грн.;

нараховані за результатами 2018 року дивіденди, що припадають на 1 (одну) просту акцію, затвердити у сумі 35,62 грн.

Таким чином, рішення про розподіл прибутку Товариства за 2018 рік та затвердження розміру дивідендів за простими акціями відповідача за 2018 рік було прийнято загальними зборами Товариства і є підставою виникнення зобов`язання у відповідача щодо виплати дивідендів за 2018 рік.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що позивачу до виплати підлягали дивіденди за належні йому 3 190 шт. акцій за 2018 рік у сумі 106 241 грн. (за вирахуванням 5% податку з доходів фізичних осіб та 1,5% військового збору).

За протоколом загальних зборів Товариства від 18.05.2021 перерахування дивідендів акціонерам, крім НАК "Нафтогаз України", здійснюється згідно з частиною п`ятою статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів перерахування відповідачем дивідендів, нарахованих позивачу за 2018 рік, у сумі 106 241 грн. Депозитарію для їх подальшого перерахування позивачу.

В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про неправомірне відхилення Публічним акціонерним товариством "Національний депозитарій України" його розпорядження про виплату доходів/сум погашення за цінними паперами від 22.12.2021 №01/01/13/05/02-02-213 і від 11.02.2022 №01/01/13/05/02-02-262 та повернення на його рахунки коштів, переказаних на виконання вказаного розпорядження, що обґрунтовується наступним.

Так, судом першої інстанції правомірно встановлено, що у травні 2022 року Товариством подано до Господарського суду міста Києва позов до депозитарію про визнання неналежним виконання депозитарієм умов договору від 15.11.2013 №ОВ-1962 про обслуговування випусків цінних паперів в частині невиконання розпоряджень Товариства про виплату доходів/сум погашення за цінними паперами: від 22.12.2021 №01/01/13/05/02-02-2013 шляхом його відхилення 23.12.2021 та 29.12.2021; від 11.02.2022 №01/01/13/05/02-02-262 шляхом його відхилення 11.02.2022; зобов`язання депозитарія виконати зазначений договір шляхом прийняття від Товариства коштів у сумі 30 072 756,24 грн. та 11 538 040,81 грн., необхідних для виконання вказаних розпоряджень, а також зобов`язання депозитарія виконати розпорядження Товариства від 22.12.2021 №01/01/13/05/02-02-2013 та від 11.02.2022 №01/01/13/05/02-02-262. Рішенням Господарський суд міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/3376/22 (залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26 квітня 2023 у справі № 910/3376/22) - в задоволенні позовних вимог відмовлено. При цьому, суд першої та апеляційної інстанцій по вказаній справі зазначили, що «розпорядження Товариства не відповідають приписам статті 30 Закону, Порядку виплати акціонерним товариством дивідендів (затвердженим рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 12.04.2016 № 391, далі - Порядок) та договору, оскільки ці розпорядження були направлені на виплату дивідендів у повному обсязі лише частині акціонерів позивача. А тому, відмови депозитарія у взятті до виконання спірних розпоряджень позивача були обґрунтованими та відповідали приписам Закону, Порядку та договору, а відтак вимога позивача про визнання неналежним виконання депозитарієм умов договору в частині невиконання вказаних розпоряджень Товариства про виплату доходів/сум погашення за цінними паперами є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню».

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що відображується в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивостей преюдиціальності. Також преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин. Вказана позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 18 серпня 2022 року у cправі № 910/6648/18.

А тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта з посиланням на неправомірність дій саме депозитарію в частині відмови у взятті до виконання спірних розпоряджень позивача, як такі, що спростовані висновками судів в межах розгляду справи № 910/6648/18.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, що відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з виплати на користь позивача дивідендів за 2018 рік, а тому вимоги позивачки про стягнення з відповідача 106 241 грн. дивідендів за 2018 рік є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені судом першої інстанції.

Крім суми дивідендів позивачка просила стягнути з відповідача 28 786 грн. пені, 21 514 грн. втрат від інфляції та 2 786 грн. 3% річних за заявлені періоди.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зроблено висновок, що стягнення інфляційних і річних процентів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди. Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Здійснивши перерахунок, пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат правомірно задоволено повністю, а саме, у розмірі 28 786,00 грн. (пені), 21 514, грн. (інфляційних втрат) та 2 786,00 грн (річних) за визначений позивачем період. Суд апеляційної інстанції зазначає, що заяв про зменшення штрафних санкцій відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції подано не було. Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими

А тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в повному обсязі.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у даній справі та безпідставність доводів апеляційної скарги.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 у справі № 910/10733/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 у справі № 910/10733/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.06.2023.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім