номер провадження справи 22/92/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 Справа № 908/1132/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

Розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали справи № 908/1132/23

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УСГ (вул. І. Федорова, буд. 32-А, м. Київ, 03038)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (вул. Перемоги, буд. 97-А, м. Запоріжжя, 69005; поштова адреса для листування: вул. А. Антонова, буд. 5, м. Київ, 03186)

про стягнення 6854,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія УСГ звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою (вих. № б/н від 30.03.2023) до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА про стягнення 34126,73 грн. Позов обґрунтовано Законом України Про страхування, Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ЦК України, ст. 193 ГК України.

За умовами генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 14.08.2020 № 28-1301-20-00387 та договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 05.04.2021 № 28-1301-00387/00296 позивачем було виплачено власнику транспортного засобу MAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхове відшкодування у розмірі 34126,73 грн. внаслідок настання 01.02.2022 страхового випадку ДТП за участі автомобіля Range Rover, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Вина водія ОСОБА_1 підтверджується постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 по справі № 183/911/22. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Range Rover, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АР-005875345), позивач має право зворотної вимоги до відповідача у сумі 34126,73 грн. Позивачем направлено відповідачу претензію про виплату страхового відшкодування, яка була залишена без відповіді.

19.05.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив (вих. № б/н від 15.05.2023). Вважає, що до стягнення підлягає й сума у розмірі 6854,46 грн., яка є ПДВ, оскільки потерпілою особою було проведено ремонтні роботи по відновленню транспортного засобу, що підтверджується актом виконаних робіт № 4467 від 04.07.2022, які включали й оплату ПДВ (окремий рядок).

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

05.05.2023 та 09.05.2023 на електронну пошту суду надійшов відзив (вих. № 03 від 03.05.2023) на позов, згідно якого позовні вимоги визнав частково. Відповідачем було укладено поліс ОСЦПВВНТЗ АР-005875345 щодо автомобіля Land Rover, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 34126,73 грн. Відповідачу надійшла заява позивача від 03.01.2023 про страхове відшкодування в розмірі 34126,73 грн. Відповідно до наданих документів відповідач перерахував страхове відшкодування відповідно до розрахунку: СВ = 27272,27 грн. (- Ез 0,7 ПДВ 6854,46 грн. Фр по каско 7000,00 грн.). Даний розрахунок був розрахований без ПДВ, оскільки виплата здійснена власнику ТЗ. Після розгляду заяви позивача, відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та сплачено позивачу 27272,27 грн., згідно платіжного доручення від 02.05.2023 № 19168. Таким чином, позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки відповідач повністю виконав зобов`язання.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 06.04.2023 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1132/23 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.04.2023 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1132/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу строк для подання до суду: - відзиву на позов із доказами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; - заперечень на відповідь на відзив з документами, що підтверджують надіслання заперечень і доданих до нього доказів іншим учасникам справи - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для подання до суду: відповіді на відзив із документами, що підтверджують надіслання відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи - протягом 5 днів з дня отримання відзиву.

Ухвала суду від 07.04.2023 про відкриття провадження у справі отримана представником відповідача 13.04.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Останнім днем строку для подання відзиву на позов було 28.04.2023.

Відзив на позовну заяву надійшов на електронну пошту суду 05.05.2023 та 09.05.2023, тобто, з порушенням строку, встановленого судом на подання відзиву.

Згідно ч. 2 ст. 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Дотримуючись принципів рівності та змагальності сторін, з метою встановлення обставин справи, суд з власної ініціативи продовжує відповідачу встановлений судом процесуальний строк для подання відзиву до 09.05.2023 включно.

11.05.2023 від позивача надійшла заява (вих. № б/н від 04.05.2023) про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої, у зв`язку з оплатою відповідачем 02.05.2023 суми 27272,72 грн., просив стягнути з відповідача на користь позивача 6854,46 грн.

Вказана заява прийнята судом до розгляду на підставі ст. 46 ГПК України.

Оскільки розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

Рішення по суті ухвалено судом 29.05.2023.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

14.08.2020 між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія УСГ (позивач, страховик) та ТОВ «Транс-Сервіс-1» (страхувальник) було укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1301-20-00387 та 05.04.2021 за № 28-1301-00387/00296 був укладений договір добровільного страхування щодо транспортного засобу MAN TGA 18.430, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору з 20.05.2021 по 19.05.2022.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , транспортний засіб MAN TGA 18.430, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ТОВ «Транс-Сервіс-1».

Як встановлено Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області (постанова суду від 21.04.2022 у справі № 183/911/22), 01.02.2022 о 15:00 год. на 158 км траси М29 Новомосковського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Land Rover Defender, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснив зіткнення з транспортним засобом MAN 18.430, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Судом ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова суду від 21.04.2022 у справі № 183/911/22 набрала законної сили 03.05.2022.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Враховуючи приписи ст. 75 ГПК України, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Страхувальник ТОВ «Транс-Сервіс-1» звернувся 02.02.2022 до страховика (позивача) з заявою про настання страхового випадку - ДТП, що сталося 01.02.2022, та виплату страхового відшкодування.

03.02.2022 було складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу MAN 18.430, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому описано характер пошкоджень.

ТОВ «Транс-Сервіс-1» (постачальник) складено рахунок на оплату від 20.05.2022 № 4467 за ремонт автомобіля НОМЕР_1 , на суму 129040,96 грн., у т.ч. ПДВ 21506,83 грн.

ПрАТ Страхова компанія УСГ складено страховий акт № ЗСКА-13712 від 01.06.2022, відповідно до якого страхове відшкодування склало 34126,73 грн.

Згідно акту виконаних робіт № 4467 від 04.07.2022, складеного ТОВ «Транс-Сервіс-1», де постачальником та покупцем є ТОВ «Транс-Сервіс-1», останнім було виконано роботи щодо ремонту автомобіля НОМЕР_1 , на суму 129040,96 грн., у т.ч. ПДВ 21506,83 грн.

Згідно платіжного доручення № 29810 від 01.06.2022 позивач перерахував на рахунок ТОВ «Транс-Сервіс-1» суму 34126,73 грн. страхового відшкодування.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Land Rover Defender, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , застрахована Приватним акціонерним товариством Українська акціонерна страхова компанія АСКА (відповідач), що підтверджується полісом обов`язкового страхування № АР-005875345, який був діючим на 01.02.2022 (станом на час скоєння ДТП). Ліміт по майну встановлено у розмірі 130000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою від 12.12.2022, просив здійснити на вказаний рахунок позивача відшкодування в розмірі 34126,73 грн. До заяви додано копії документів на підтвердження здійсненої виплати. Заява отримана відповідачем 30.12.2022.

Згідно письмового відзиву відповідача, останній визнав позовні вимоги частково, перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача суму 27272,27 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією № 19168 від 02.05.2023.

Внаслідок здійсненої оплати, позивач зменшив розмір позовних вимог до суми 6854,46 грн.

Відтак, фактично між сторонами виник спір щодо стягнення суми податку на додану вартість (ПДВ).

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Відповідно ч. 1 ст. 16 Закону України Про страхування, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Аналогічний припис викладений у ст. 988 ЦК України.

Статтею 9 вказаного вище Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, позивач (страховик) виконав зобов`язання перед своїм страхувальником за договором добровільного страхування наземного транспорту та на підставі страхового акту та заяви страхувальника здійснив страхову виплату в сумі 34126,73 грн., що підтверджується матеріалами справи.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку з виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

Відповідно ст. 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 18 Закону України Про страхування визначено, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 викладено правову позицію, що згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

За змістом статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", якими регулюються правовідносини між сторонами у справі, позивач - ПрАТ Страхова компанія УСГ, виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до ПрАТ УАСК АСКА, яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля Land Rover Defender, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 даного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У відповідності п. 12.1 ст. 12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Аналогічний припис викладений у ст. 9 Закону України "Про страхування".

Відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду висловив такі правові висновки: всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється і страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, що мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

У постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17 викладено такий правовий висновок: визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Як встановлено судом при розгляді даної справи, при розрахунку страхового відшкодування позивачем визначено вартість відновлювального ремонту в сумі 129040,96 грн., згідно рахунку № 4467 від 20.05.2022 ТОВ «Транс-Сервіс-1». Розмір матеріального збитку склав 41126,73 грн. (вартість деталей, що замінюються, з врахуванням зносу): 37677,53 грн. + вартість ремонтних робіт: 3449,20 грн. - безумовна франшиза 7000,00 грн. = 34126,73 грн.

Сума страхового відшкодування у розмірі 34126,73 грн. була виплачена страхувальнику, який сам виконав ремонт застрахованого автомобіля, що підтверджується актом виконаних робіт № 4467 від 04.07.2022, де ТОВ «Транс-Сервіс-1» виступає як замовником робіт, так і їх виконавцем. Згідно даного акту, сума за актом склала 129040,96 грн., у тому числі ПДВ: 21506,83 грн.

Судом встановлено, що ТОВ «Транс-Сервіс-1», яке було виконавцем робіт з ремонту пошкодженого автомобіля, є платником податку на додану вартість.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не заборонено виконання робіт з ремонту пошкодженого автомобіля страхувальником.

Відповідач не заперечив визначення суми страхового відшкодування згідно з рахунком № 4467 від 20.05.2022 ТОВ «Транс-Сервіс-1».

Згідно ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Сума виплаченого позивачем страхового відшкодування покриває вартість ремонту автомобіля, що включає вартість деталей, що замінюються, з врахуванням зносу, та вартість ремонтних робіт, а також суму ПДВ, у зв`язку з чим позивачем правомірно включено до суми страхового відшкодування відповідну суму податку.

Відтак, заперечення відповідача спростовуються наведеними вище нормами законодавства та встановленими обставинами в справі.

Таким чином, позовні вимоги судом задовольняються повністю.

6. Судові витрати

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у сумі 2684,00 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно викладеного у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, понесених позивачем, позивач поніс судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Відповідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат,необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

На підтвердження стягнення суми 5000,00 грн. судових витрат позивачем подано копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 1-12/2022-К від 20.12.2022, укладеного між Адвокатським бюро «Гедз» та Приватним акціонерним товариством Страхова компанія УСГ (довіритель), предметом якого (пункти 1.1, 1.2) є надання адвокатським бюро правової (правничої) допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; для надання правової (правничої) допомоги клієнту адвокатське бюро призначає Гедз Ю.В. Адвокатське бюро, згідно п. 2.1 договору, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правової допомоги: захищати інтереси клієнта за всіма господарськими справами, в яких клієнт приймає участь в якості позивача з правом представлення інтересів клієнта в господарських судах з усіма правами, передбаченими процесуальним законодавством. За умовами п. 5.1 договору, за надання правової (правничої) допомоги довіритель адвокатським бюро у справах, де клієнт виступає в якості позивача, клієнт перераховує на розрахунковий рахунок адвокатського бюро гонорар, розмір якого ставить 5000,00 грн. за кожну справу незалежно від переліку наданих послуг та часу, витраченого на них. Клієнт перераховує гонорар адвокатському бюро не пізніше 5-ти робочих днів після надання адвокатським бюро акту виконаних робіт та рахунку до нього.

Відповідно до акту виконаних робіт від 30.03.2023, адвокатським бюро надано позивачу правничу допомогу, згідно зазначеного переліку (зокрема, підготовлено позовну заяву для подачі до суду), зокрема, по страховому акту № ЗСКА-13712, ТОВ «Транс-Сервіс-1» (всього п`ять справ).

Сторонами визначено, що клієнт не має жодних претензій до роботи, вказаної адвокатським бюро по кожній справі. Клієнт за виконану роботу сплачує адвокатському бюро гонорар в розмірі 5000,00 грн. за кожну страхову справу, що в загальному розмірі становить 25000,00 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 4810 від 30.03.2023, позивач перерахував Адвокатському бюро «Гедз» 25000,00 грн.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited" проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат в силу приписів частини п`ятої статті 126 ГПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.

Відповідач у відзиві не заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 зазначеного Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Враховуючи наведені приписи законодавства та подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача на користь позивача стягується 5000,00 грн. витрат професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 46, 119, 123, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (вул. Перемоги, буд. 97-А, м. Запоріжжя, 69005; поштова адреса для листування: вул. А. Антонова, буд. 5, м. Київ, 03186, ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УСГ (вул. І. Федорова, буд. 32-А, м. Київ, 03038, ) 6854 (шість тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 46 коп. страхового відшкодування в порядку суброгації, 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору, 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 29 травня 2023.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко