ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023м. ДніпроСправа № 904/876/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Тімочкіна М.В.

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", м.Дніпро

до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 931 131,02 грн

Представники:

від позивача: Варган А.О.;

від відповідача: Якимець Я.К.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпрополімермаш" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення 931 131,02 грн, з яких: 700 700,00 грн - пеня, 42 042,00 грн - 3% річних, 188 389,02 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 2003433 від 29.07.2020.

Суд ухвалою від 17.02.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання на 13.03.3023.

У підготовче засідання 13.03.2023 з`явились представники позивача та відповідача.

13.03.2023 відповідач подав клопотання про продовження строку на подання відзиву. Зазначив, що намагався своєчасно подати до суду відзив на позовну заяву, проте ситуація у м. Нікополь та Нікопольському районі загострилася обстрілами з РСЗВ з окупованої території Запорізької області напроти м. Нікополя на протилежному березі Каховського водосховища. Завдані ушкодження та знищені певні технологічні споруди відповідача. Доступ до кабінетів обмежений , що тимчасово унеможливлює роботу з документами.

Суд ухвалою від 13.03.2023 відклав підготовче засідання на 18.04.2023. Клопотання Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про продовження строку подання відзиву - задовольнив. Продовжив Акціонерному товариству "Нікопольський завод феросплавів" строк для подання до Господарського суду Дніпропетровської області відзиву на позовну заяву до 18.04.2023.

14.04.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

17.04.2023 відповідач подав до суду заяву про зменшення штрафних санкцій.

В підготовче засідання 18.04.2023 з`явились представники позивача та відповідача.

Суд ухвалою суду від 18.04.2023 продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів до 18.05.2023 включно. Відклав підготовче судове засідання на 26.04.2023.

26.04.2023 позивач надав до суду відповідь на відзив.

В підготовче засідання 26.04.2023 з`явились представники позивача та відповідача. Представник відповідача просив надати час для подання заперечень на відповідь на відзив.

Ухвалою від 26.04.2023 відкладено підготовче засідання на 10.05.2023.

08.05.2023 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив.

В підготовче засідання 10.05.2023 з`явились представники позивача та відповідача.

Суд ухвалою від 10.05.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті у судове засідання 31.05.2023.

У судове засідання 31.05.2023 з`явились представники позивача та відповідача.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.07.2020 між Приватним акціонерним товариством "Дніпрополімермаш" (постачальник) та Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (покупець) було укладено договір поставки № 2003433, в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 08.12.2020 (далі - договір).

Постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар (повне найменування, а також марка, вид, сорт, номенклатура, асортимент, кількісні та якісні характеристики, код за УКТ ЗЕД за державним класифікатором продукції і послуг), ціна та інше якого вказується у специфікації (додатку) до договору (далі-товар), що є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість у порядку і за умовами, передбаченими договором (п.1.1 договору).

Детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься у специфікаціях (додатки) до договору (п. 2.1 договору).

Постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар у спосіб та за умовами, зазначеними у специфікації (додатку) до договору. Умови поставки регламентуються відповідними базисами, що передбачені Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс у редакції 2020 року, яка є погодженою сторонами. У разі розбіжностей між Інкотермс та договором договір має переважну силу (п. 3.1 договору).

Згідно з умовами специфікації (додатка) до договору, постачальник власними силами або за власний рахунок проводить завантаження товару на автомобільний або залізничний транспорт перевізника товар належної якості (для транспортування на адресу покупця) в погодженій сторонами кількості, відповідної якості та за ціною, що передбачена умовами договору (п. 3.2 договору).

Загальна вартість товару за даним договором становить суму партій товару за всіма специфікаціями (додатками) до договору та не може перевищувати ліміт в еквіваленті 14 мільйонів доларів США на дату підписання кожної специфікації (додатку до договору) (п.4.1 договору).

Ціна кожного найменування товару, залежно від марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується у специфікації (додатку) до договору (п. 4.2 договору).

Порядок оплати, форма та строки розрахунків вказуються в специфікаціях (додатках) до договору (п. 4.6 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх підписів печатками. Строк дії договору закінчується через один календарний рік із дати його укладення, але не раніше повного виконання зобов`язань сторонами. Сторони можуть продовжити строк дії даного договору на обумовлений сторонами термін за тими ж умовами, підписавши відповідну додаткову угоду до договору (п.12.1 договору).

У додатковій угоді № 2/2105371 від 18.10.2021 (а.с. 41) сторони погодили, що термін дії договору закінчується 31.12.2022, але в не раніше повного виконання зобов`язань сторонами.

Сторони підписали специфікацію № 2/2100884 від 18.02.2021 (а.с. 42-43), в якій визначили товар, що підлягає поставці, на загальну суму 7 590 599,70 грн з ПДВ. Згідно з п. 2 специфікації покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 30 календарних днів із дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця до якості та кількості товару, що підтверджується актом прийому-передачі, підписаного сторонами, та надання повного пакета документів згідно з п. 3.5 договору.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 3 184 999,98 грн, на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками: видаткову накладну № 41115 від 19.08.2021 (а.с. 45) та товарно-транспортну накладну № 41115 від 19.08.2021 (а.с. 46-47).

Позивач виставив відповідачу рахунок № від 19.08.2021 на оплату поставленого товару на суму 3 184 999,98 грн (а.с. 48).

Сторони 14.01.2022 підписали акт приймання-передавання товарів по якості і кількості згідно договору поставки № 2003433 від 29.07.2020, специфікації № 2/2100884 від 18.02.2021 на суму 3 184 999,98 грн з ПДВ (а.с. 49).

Відповідно до п. 4.6 договору порядок оплати, форма та строки розрахунків вказуються в специфікаціях (додатках) до договору.

Згідно з п. 2 специфікації № 2/2100884 від 18.02.2021 покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 30 календарних днів із дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця до якості та кількості товару, що підтверджується актом прийому-передачі, підписаного сторонами, та надання повного пакета документів згідно з п. 3.5 договору.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідно до договору та специфікації № 2/2100884 від 18.02.2021, а також з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України відповідач повинен був сплатити за поставлений товар у строк до 14.02.2022 включно (14.01.2022 + 30 календарних днів, з урахуванням того, що останній день строку припадає на вихідний день).

Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" листом №20222.01.24/50-6995/8295/4017 (а.с. 50) проінформувало позивача, що оплата у розмірі 3 184 999,98 грн за поставлену установку барабана головного підйому (відповідно до Специфікації № 2/2100884 від 18.02.2021 до договору № 2003433 від 29.07.2020) буде здійснена у строк до 14.02.2022.

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за поставлений товар у встановлений договором строк не сплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 3 184 999,98 грн.

Приватне акціонерне товариство "Дніпрополімермаш" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" заборгованості на загальну суму 4 322 614, 85 грн, з яких: 3 184 999,98 грн заборгованість за поставлений товар; 554 975,34 грн пеня за період з 15.02.2022 по 25.08.2022; 50 261,92 грн 3% річних за період з 15.02.2022 по 25.08.2022; 532 377,61 грн інфляційні втрати за період з лютий по липень 2022 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 по справі №904/1389/22 (суддя Бондарєв Е.М.) позов Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення 3 184 999,98 грн заборгованості за поставлений товар (за договором поставки №2003433 від 29.07.2020 відповідно до видаткової накладної № 41115 від 19.08.2021 та товарно-транспортної накладної № 41115 від 19.08.2021), 554 975,34 грн пені, 50 261,92 грн 3% річних, 532 377,61 грн інфляційних втрат - задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" 3 184 999,98 грн заборгованості за поставлений товар, 75 218,36 грн пені, 50 261,92 грн 3% річних, 532 377,61 грн інфляційних втрат та витрати по сплату судового збору у сумі 64 577,44 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2023 апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 у справі № 904/1389/22 залишено без змін.

Позивач зазначає, що відповідач сплачував заборгованість частинами:

- 20.12.2022 - 159 250,00 грн;

- 17.01.2023 - 159 250,00 грн;

- 06.02.2023 - 3 588 935,31 грн, на підтвердження чого надав банківські виписки (а.с. 61-63). Таким чином, АТ «Нікопольський завод феросплавів» сплачено суму заборгованості у розмірі 3907 435,31 грн, з яких: 3 184 999,98 грн - основний борг, 75 218,36 грн - пеня, 20 261,92 - 3% річних, 532 377,61 грн - інфляційні втрати та 64 577,44 грн - судовий збір. Позивач наголошує, що відповідачем фактично оплачено 3% річних та інфляційні втрати за період з 15.02.2022 по 25.08.2022 та пеню за період з 25.02.2022 по 25.08.2022.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У зв`язку із чим, позивач нарахував та просить сягнути з відповідача пеню у розмірі 700 700,00 грн за період з 26.08.2022 по 05.02.2023.

Також, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 42 042,00 грн за період з 26.08.2022 по 05.02.2023 та інфляційні втрати у розмірі 188 389,02 грн за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 05-11 від 02.02.2023 (а.с. 64-66), в якій вимагав сплатити заборгованість.

В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної претензії позивач надав до суду копії опису вкладення, накладної Укрпошти та фіскального чеку (а.с. 67).

Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв`язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

З рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 по справі №904/1389/22 (суддя Бондарєв Е.М.) вбачається, що нарахування пені та 3% річних здійснювалось за період з 15.02.2022 по 25.08.2022, а інфляційних втрат - за період з лютого по липень 2022 року.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 700 700,00 грн за період з 26.08.2022 по 05.02.2023.

Відповідно до п.10.3.1 договору у випадку порушення строків оплати за поставлений товар, зазначених у договорі та Специфікації до нього, більше ніж на 10 календарних днів покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення від суми несплаченого товару, починаючи з 11 календарного дня такого прострочення, крім випадків, коли постачальник: порушив строки надання документів, зазначених у п.3.5 договору, та несе відповідальність, передбачену п.10.4 договору; у випадках, передбачених п. 9.2 договору. Строк нарахування пені - згідно з чинним законодавством України.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

02.04.2020 набрав чинності Закон України №540-IX від 30.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким Розділ IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України доповнений пунктом 7: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятою відповідно до ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, № 630 від 27.05.2022 був неодноразово продовжений.

Так, Кабінет Міністрів України постановою від 19.08.2022 № 928 вніс зміни, зокрема, до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.12.2022. В подальшому дію карантину продовжено до 30.04.2023.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат встановлено, що він виконаний правильно.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача

931 131,02 грн, з яких: 700 700,00 грн - пеня, 42 042,00 грн - 3% річних, 188 389,02 грн - інфляційні втрати.

Відповідач подав до суду заяву про зменшення штрафних санкцій, в якій просить суд зменшити розмір пені до 99%.

Свою заяву відповідач обґрунтовує наступним. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 в редакції його наказу від 27.07.2022 № 169 Нікопольська міська територіальна громада (Нікопольський район, Дніпропетровська область) віднесена до території, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій. Також Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 Нікопольська міська територіальна громада віднесена до території активних бойових дій. Починаючи з серпня 2022 року господарська діяльність відповідача знаходиться в стані часткового простою, що викликано руйнуванням майна відповідача, яке використовується ним у його діяльності, внаслідок ворожих обстрілів. Так, 18.07.2022 та 15.08.2022 частина адміністративних будівель та виробничих потужностей АТ НЗФ зруйнована пожежами, які виникли внаслідок влучання російських реактивних артилерійських снарядів. Збитки АТ НЗФ від цих руйнувань сягають 377 582 431,60 грн та 187 703 872,73 грн відповідно. 20.07.2022 була виведена з ладу залізнична колія, що підтверджується інформацією голови Дніпропетровської обласної військової адміністрації Валентина Резніченка. 19.12.2022 внаслідок ворожого обстрілу ствольною артилерією російських військ повністю знищені належні відповідачу електропередавальну лінію та високовольтні кабелі; розмір збитків встановлюється. 16.02.2023 при ворожому обстрілі було пошкоджено провід повітряної лінії, який живить плавильні печі АТ «Нікопольський завод феросплавів», що призвело до тимчасової зупинки виробництва. 10.03.2023 ворог здійснив ракетну атаку по енергетичній системі Нікопольського району. Під час обстрілу ракетами С-300, пошкодження зазнала підстанція 330 кВ «Нікопольська». Внаслідок обстрілу на території підстанції виникла пожежа. Вогнем було знищено обладнання підстанції, що призвело до знеструмлення у електропередавальну лінію та високовольтні кабелі; розмір збитків встановлюється. В умовах ведення бойових дій на території, на якій розташований відповідач, сплата господарських санкцій є надмірним тягарем, адже в залежності від розвитку бойових дій у м. Нікополь та в районі Запорізької атомної електростанції (відстань 7 км по Каховському водосховищу до атомних енергоблоків) може статися й так, що відповідач не тільки не зможе сплачувати штрафні санкції, а й виконувати й основні зобов`язання перед усіма своїми кредиторами. Відтак, проведення воєнних (бойових) дій на території Нікопольської міської територіальної громади для відповідача в аспекті його обов`язку сплатити саме зараз штрафні санкції за неналежне виконання господарського обов`язку є надзвичайною і невідворотною обставиною, яку він не міг передбачити та запобігти будь-якими доступними для нього засобами. Причиною прострочення виконання господарського обов`язку з боку АТ НЗФ за цим договором поставки є саме військова агресія російської федерації проти України, внаслідок якої відповідач втратив більшість напрацьованих роками на внутрішньому ринку України логістичних ланцюжків, по яким здійснювалася поставка сировини та іншої продукції виробничо-технічного призначення - складових виробничого циклу з виробництва різних марок феросплавної продукції, а також збут готової продукції відповідача. Затримка, а в деяких випадках і неможливість поставки сировини для виробництва феросплавної продукції за рахунок знищення російськими військами українських національних залізничних колій та блокування морських портів України призвели до значного зменшення обсягу виробництва феросплавної продукції, що в свою чергу викликало часткову зупинку діяльності відповідача. Внаслідок бойових дій на території м. Маріуполь Донецької області та його наступної окупації ворогом відповідачем повністю втрачені господарські зв`язки із основними покупцями його продукції, такими як ПРАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", ПРАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь». Крім того, звертає увагу суду, що товариство відповідача є фактично містоутворюючим підприємством у м. Нікополі зі штатною чисельність майже 6 тис. працівників, з яких на теперішній час працює лише 3605 людей. У цей складний час АТ НЗФ своєчасно сплачує заробітну плату працівникам, хоча має збитки від господарської діяльності у зв`язку з відсутністю попиту на готову продукцію на внутрішньому ринку та значними ускладненнями з логістикою її збуту за кордон. За таких обставин, які значно впливають на фінансові можливості АТ НЗФ, підприємство намагається вести господарську діяльність в таких умовах, сплачувати податки до Державного та місцевого бюджету, заробітну платню працівникам товариства. При цьому навіть зі сторони Державного бюджету перед АТ НЗФ існує заборгованість щодо бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 1 376 млн. грн.. Також належить брати до уваги той факт, що щодобово в період робочого часу робітники заводу знаходяться у бомбосховищах (до декількох годин) доки не припиняє лунати сирена під час обстрілів.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

На підтвердження своїх доводів відповідач надав копії: витягу з Переліку територій, на яких ведуться бойові дії, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.07.2022 про відкриття кримінального провадження за фактом скоєння військами російської федерації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 438 КК України (кримінальне провадження №0000774 від 19.07.2022), акту про пожежу від 18.07.2022, складеного співробітниками Нікопольського РУ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, листа ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області від 19.07.2022 № 1614, повідомлення начальника 7ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області від 19.07.2022 за № 2006, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.08.2022 про відкриття кримінального провадження за фактом скоєння військами російської федерації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 438 КК України (кримінальне провадження № 0000909 від 15.08.2022), повідомлення начальника 7ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області від 15.08.2022 за № 2395, повідомлення ДСНС № 2873 від 15.09.2022, повідомлення ДСНС № 3204 від 07.10.2022, повідомлення ДСНС № 4554 від 20.12.2022, повідомлення ДСНС № 83 від 05.01.2023, акта про пожежу від 16.12.2022, витягу з ЄРДР від 16.02.2023, повідомлення ДСНС № 750 від 16.02.2022, витягу з ЄРДР від 10.03.2023, листа ПрАТ «ММК ім. Ілліча» № 47/2 від 10.06.2022, листа ТОВ «МЗ «Дніпросталь» № 66 від 28.02.2022, листа ПрАТ «МК «Азовсталь», листа ТОВ «Чорноморський рибний порт» № 293/1 від 20.07.2022, довідки про чисельність персоналу від 09.02.2023, наказу № 279 від 29.07.2022, наказу № 312 від 31.08.2022, наказу № 341 від 30.09.2022, наказу № 379 від 31.10.2022, наказу № 412 від 30.11.2022, наказу № 453 від 30.12.2022, наказу № 30 від 31.01.2023, наказу № 58 від 28.02.2023, довідки Нікопольської РВА № 446 від 01.09.2022, довідки Нікопольської РВА № 510 від 05.10.2022, довідки Нікопольської РВА № 545 від 01.11.2022, довідки Нікопольської РВА № 622 від 02.12.2022, довідки Нікопольської РВА № 2 від 03.01.2023, довідки Нікопольської РВА № 63 від 01.02.2023, довідки Нікопольської РВА № 128 від 02.03.2023, довідки Нікопольської РВА № 199 від 03.04.2023, довідки № 4-6877 від 29.11.2022, листа НЕК«Укренерго»№ 01/57353 від 21.12.2022, довідки-розрахунку щодо зупинки плавильних печей внаслідок відсутності електроенергії, довідки Нікопольської РВА № 524 від 19.10.2022, протоколу АТ НЗФ від 17.08.2022 про визначення розміру шкоди з додатками, протоколу АТ НЗФ від 22.08.2022 про визначення розміру шкоди з додатками, сертифікату Дніпропетровської ТПП від 09.02.2023 № 121/08-15.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зробила наступні висновки.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Суд звертає увагу, що загальний розмір нарахувань (пені, 3% річних та інфляційних втрат), в тому числі стягнутих за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 по справі № 904/1389/22, становить 1 588 988,91 грн (657 857,89 грн (за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 по справі № 904/1389/22) + 931 131,02 грн), що складає 49,89 % суми основного боргу.

Господарський суд зазначає, що загальна сума нарахувань не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.1,2 ст. 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Крім цього суд враховує матеріальне становище відповідача, складну ситуацію, яка наразі склалася у м. Нікополі та руйнування на території заводу відповідача.

На підставі викладеного, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір належної до стягнення пені до 70 000,00.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 13 966,97 грн.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310, ідентифікаційний код 00186520) на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" (49033, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 147, ідентифікаційний код 00218615) 300 431,02 грн, з яких: 70 000,00 грн - пеня, 42 042,00 грн - 3% річних, 188 389,02 грн - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 966,97 грн, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя І.В. Мілєва