ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1606/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання (за дорученням головуючого судді): Соловйова Д.В.;

За участю представників сторін:

Від позивача Кваша І.В.;

Від відповідача Гончар О.М.;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтеплопостач"

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2022

по справі №916/1606/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центренергозбут"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтеплопостач"

про стягнення 643 339,41 грн.,

(суддя місцевого господарського суду: Щавинська Ю.М., Господарський суд Одеської області),

ВСТАНОВИВ:

18.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центренергозбут" (далі ТОВ «Центренергозбут») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтеплопостач" (ТОВ «Спецтеплопостач»), в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію за період лютий-квітень 2022 року у розмірі 534 651,32 грн., а також стягнути понесені судові витрати на оплату судового збору та професійну правничу допомогу.

29.07.2022 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій останній просить суд збільшити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 534 651,32 грн, інфляційні втрати за період прострочення у розмірі 43 185,97 грн., три проценти річних на суму заборгованості у розмірі 5 333,93 грн., пеню у розмірі 60 168,19 грн., а також понесені судові витрати на оплату судового збору та професійну правничу допомогу.

В обгрунтування позовних вимог ТОВ "Центренергозбут" вказало, що на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу №10/09/21-143 являлось постачальником електричної енергії для ТОВ "Спецтеплопостач" з 01.10.2021 по 30.04.2022. Позивачем було передано/відпущено, а відповідачем відібрано/спожито електричну енергію в обсягах, підтверджених Звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника ТОВ "Центренергозбут", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) АТ "Херсонобленерго", наданими Оператором системи розподілу АТ "Херсонобленерго" за лютий, березень та квітень 2022 року.

Разом з тим, споживачем було частково сплачено планові рахунки за плановий обсяг споживання електричної енергії у березні та квітні 2022 року, а за лютийквітень 2022 року у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в загальному розмірі 534 651,32 грн., яку останній відмовляється сплатити в добровільному порядку.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.12.2022 по справі №916/1606/22 позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Спецтеплопостач" на користь ТОВ "Центренергозбут" заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 534 651 грн. 32 коп., 3% річних у сумі 5333 грн. 70 коп., інфляційні втрати у сумі 43 185 грн. 97 коп., пеню у сумі 30 000 грн., судовий збір у сумі 7 720 грн. 05 коп, в задоволенні решти позову відмовлено.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 534 651,32 грн., відповідач суду не надав; вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги ТОВ "Центренергозбут" в цій частині цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, перевіривши наведені позивачем у заяві про збільшення розміру позовних вимог розрахунки, суд зазначив про їх часткову помилковість щодо нарахування 3% річних, пені та інфляційних втрат на суму заборгованості у розмірі 453 873,41 грн, тоді як заборгованість за лютий 2022 року становить 453 783,41 грн.

У вказаному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку, що загальна сума 3% річних становить 5 333,70 грн., з огляду на що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, сума інфляційних втрат становить 44 399,65 грн., однак, з урахуванням меж позовних вимог, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у визначений позивачем сумі інфляційних втрат 43 185,97 грн. Також суд зазначив, що загальна сума пені становить 60 166,66 грн., однак, враховуючи дискреційність наданих суду повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, суд зменшив розмір пені до 30 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Спецтеплопостач» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2022 у справі №916/1606/22 скасувати частково, позов ТОВ «Центренергозбут» задовольнити частково, стягунти з ТОВ «Спецтеплопостач» 534651,32 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 3795,66 грн. інфляційних втрат, 1538,04 грн. 3% річних, 25633,97 грн. пені, 7120,68 грн. судового збору та 16047,90 грн. витрат на професійну правничу допомогу, в решті позову відповідач просить відмовити.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не дотримано вимоги норм матеріального та процесуального права і доводи, викладені в рішенні, не є законними і обгрунтованими.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що для визнання ТОВ «Спецтеплопостач» таким, що прострочив у зобов`язанні по сплаті за отриману електричну енергію, необхідною умовою є надсилання ТОВ «Центренергозбут» на електронну пошту ТОВ «Спетеплопостач» Рахунків на оплату електричної енергії та Актів передачі-прийому електричної енергії у порядку, спосіб, формі та строк, передбаченими Договором і Комерційною пропозицією. Якщо ж ТОВ «Центренергозбут», яке вважає, що його права порушені невиконанням ТОВ «Спецтеплопостач» своїх зобов`язань, не направляло відповідні документи у порядку, способі, формі та строки, що передбачені Договором і Комерційною пропозицією, то у цьому разі немає підстав стверджувати про прострочення ТОВ «Спецтеплопостач».

Апелянт вказує, що позивач своє зобов`язання по направленню відповідачу Рахунків на оплату електричної енергії та Актів передачі-прийому електричної енергії за період лютий-квітень 2022 року належним чином виконав лише 17 червня 2022 року.

Таким чином, відповідач не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про прострочення ТОВ «Спецтеплопостач» зобов`язань по оплаті від ТОВ «Центренергозбут» електричної енергії отриманої в лютому 2022 року на суму 453783,41 грн. з 21.03.2022; в березні 2022 року на суму 10723,95 грн. з 21.04.2022; в квітні 2022 року на суму 70143,96 грн. - з 21.05.2022. З огляду на зазначене, відповідач здійснив власні розрахунки інфляційних, пені та 3% річних.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про розмір інфляційних втрат, 3% річних та пені, оскільки, по-перше; не взяв до уваги вимоги Договору і Комерційної пропозиції, по-друге; не звернув увагу на електронний лист ТОВ «Центренергозбут» від 17.06.2022, адресований ТОВ «Спецтеплопостач», по третє; не застосував до спірних правовідносин вимоги п.3 ч.1 ст. 1, ст.5, ст.6, ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтеплопостач" на рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2022 по справі №916/1606/22 залишено без руху.

27.02.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтеплопостач" про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2022 по справі №916/1606/22, в якій апелянт надав докази доплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 721 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 відкрито з поновленням пропущеного процесуального строку апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтеплопостач" на рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2022 по справі №916/1606/22; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/1606/22.

06.03.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1606/22.

10.03.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Центренергозбут" надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтеплопостач".

На переконання позивача, рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, ухвалене з повним дотриманням вимог процесуального та матеріального законодавства та на підставі поданих доказів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтеплопостач" на рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2022 по справі №916/1606/22 на 22.05.2023 року о 14-00 год у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

26.04.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Центренергозбут" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи та вимоги, викладені ними письмово, представник відповідача наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти доводів скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2021 між ТОВ "Центренергозбут" (Постачальник) та ТОВ "Спецтеплопостач" (Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №10/09/21-143. (а.с.19-25)

Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник зобов`язується передати електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість електричної енергії Постачальнику, а також здійснити інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена у заяві-приєднанні, якщо інше не передбачено Комерційною пропозицією, що є додатком 2 до цього договору.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією.

Умовами п. 5.3. Договору сторони погодили, що ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Згідно з п. 5.5. Договору постачальник у строк, визначений цим договором або Комерційною пропозицією, формує, підписує та надсилає Споживачу рахунок на оплату постачання електричної енергії в порядку, передбаченому п. 1.4. цього договору.

Відповідно до п. 1.4. Договору обмін документами на виконання умов цього договору між сторонами передбачає їх підписання КЕП за допомогою сервісу на сайті Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України -.czo.gov.ua та надсилання на Електронну пошту іншої Сторони та/або надіслання підписаної скан-копії документів на Електронну пошту іншої Сторони, з подальшим надісланням не пізніше наступного робочого дня засобами поштового зв`язку підписаних уповноваженою особою сторони з проставленням печатки (за наявності) оригіналів документів (для актів в кількості 2 примірника) на поштову адресу іншої сторони, за винятком випадків, коли для певного документу цим договором встановлено інший порядок.

У пункті 1.6. Договору сторони погодили, що підписані та надіслані в порядку, зазначеному в п. 1.4. цього Договору документи мають юридичну силу оригіналів, а скан-копії документів до моменту отримання стороною оригіналів, надісланих засобами поштового зв`язку.

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що розрахунки Споживача за цим договором здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника зі спеціальним режимом використання, зазначений у розділі 14 Договору та на підставі рахунку Постачальника на оплату постачання електричної енергії.

Пунктом 5.9. Договору передбачено, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або у строк, зазначений у Комерційній пропозиції.

За умовами п. 5.20. Договору Постачальник не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, формує та зі своєї сторони підписує та надсилає Споживачу акт передачі-прийому електричної енергії, а Споживач не пізніше наступного дня з дня отримання підписує та надсилає Постачальнику в порядку, передбаченому п.1.4. цього договору, акт передачі-прийому електричної енергії.

У випадку, якщо Споживач не погоджується з даними, викладеними у акті передачі-прийому електричної енергії, він зобов`язаний протягом 2 днів з дня їх отримання надіслати обґрунтовані заперечення до акту передачі-прийому електричної енергії у порядку, передбаченому п.1.4. цього договору (п.5.21. договору).

Цей договір укладається на строк, зазначений у комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання(п.13.1.).

Одночасно з Договором відповідачем також було підписано заяву-приєднання (а.с.26-28), якою останній засвідчив бажання приєднатися до договору з 01.10.2021, та комерційну пропозицію до договору про постачання електричної енергії.

Відповідно до п.3.1. комерційної пропозиції (в редакції, яка діє з 01.12.2021) до 20 числа (включно) місяця, наступного за Розрахунковим місяцем, споживач здійснює 100% розрахунок за Фактичний обсяг поставленої у розрахунковому місяці електричної енергії. (а.с.31-34)

Згідно з п. 4 "Терміни (строки) виставлення рахунків за електричну енергію та терміни (строки) їх оплати" Комерційної пропозиції розрахунок за поставлену у Розрахунковому місяці електричну енергію здійснюється на підставі рахунку на оплату електричної енергії, що надсилається Споживачу не пізніше 15 числа (включно) місяця, наступного за Розрахунковим місяцем разом із Актом передачі-прийому електричної енергії та Актом звірки в порядку, передбаченому п. 1.4. Договором.

Пунктом 6 "Розмір пені за порушення строку оплати або штраф" визначено, що в разі несвоєчасних розрахунків за отриману електричну енергію споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення за кожен день прострочення. Споживач сплачує суму боргу з урахуванням положень, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України.

14.03.2022 сторонами підписано угоду про внесення змін до комерційної пропозиції (а.с.25), якою внесено зміни у п.3 комерційної пропозиції "Спосіб оплати" та викладено його у новій редакції: "Оплата за постачання Планового обсягу електричної енергії здійснюється Споживачем у формі планових платежів на попередню оплату: 1) до 1 числа Розрахункового місяця Споживач сплачує 30% від суми Планового обсягу постачання електричної енергії Розрахункового місяця; 2) до 10 числа Розрахункового місяця, Споживач сплачує 30% від суми Планового обсягу постачання електричної енергії Розрахункового місяця; 3) до 20 числа Розрахункового місяця, Споживач сплачує 40% від суми Планового обсягу постачання електричної енергії Розрахункового місяця. До 20 числа місяця, наступного за Розрахунковим місяцем, Споживач здійснює розрахунок за поставлену у Розрахунковому місяці електричну енергію. Остаточний розрахунок за фактично поставлену електричну енергію здійснюється на підставі різниці суми фактичного обсягу електричної енергії та суми планового обсягу постачання електричної енергії.

Ціна планового обсягу постачання електричної енергії розрахункового місяця за 1 кВт*год розраховується як середнє значення ціни, що обчислюється як сума погодинних середньозважених цін купівлі-продажу електричної енергії за 20 календарних днів місяця (з 1 по 20 число), що передує розрахунковому місяцю за 1 кВт*год (без ПДВ), поділена на кількість годин у періоді місяця (з 1 по останнє число місяця), що передує розрахунковому.

Вказаною угодою сторонами також викладено в новій редакції п.4 комерційної пропозиції, а саме: рахунки на оплату за постачання планового обсягу електричної енергії надсилаються постачальником в порядку, передбаченому договором, не пізніше ніж за 5 робочих днів до дати відповідного платежу, визначеної графіком планових платежів в п. 3.1. цієї комерційної пропозиції. Оплата виставлених рахунків на оплату планового обсягу постачання електричної енергії здійснюються в строки, передбачені графіком платежів, що зазначений в п.3.1. цієї комерційної пропозиції, або в строк, визначений в рахунку на оплату, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем. У разі якщо останній день проведення платежу припадає на вихідний, святковий або останній банківський день місяця, днем для здійснення платежу вважається день, що передує вихідному, святковому та останньому банківському дню місяця.

З листа АТ "Херсонобленерго" від 21.07.2022 №20/07-026099 (а.с.89) вбачається, що ТОВ "Спецтеплопостач" спожито у лютому 2022 року 106 752 кВт*год, у березні 2022 року 6 392 кВт*год, у квітні 2022 року 18 284 кВт*год електричної енергії.

На підставі інформації про обсяги розподіленої електричної енергії позивачем було виставлено відповідачу акти купівлі-продажу електричної енергії №460 від 28.02.2022 на суму 453 783,41 грн, №1015 від 30.04.2022 на суму 83 598,31 грн, №791 від 31.03.2022 на суму 28 823,21 грн (а.с.35-36).

Проти обсягів спожитої електричної енергії та її вартості відповідач жодних заперечень не висловив.

В матеріалах справи наявні фактичні рахунки на оплату №650 від 28.02.2022 на загальну суму 453 783,41 грн., №1600 від 31.03.2022 на загальну суму 464 507,36 грн. та №2193 від 30.04.2022 на загальну суму 535 651,31 грн. (а.с.36-37)

У підтвердження надсилання рахунків та актів купівлі-продажу електричної енергії відповідачу електронною поштою позивачем надано суду відповідні скріншоти з електронної пошти (а.с.38-39,41-42).

В матеріалах справи також наявні планові рахунки на оплату №1215 від 05.04.2022, №901 від 17.03.2022, №1042 від 28.03.2022, №1686 від 15.04.2022 (а.с.39-41). Відповідні рахунки надсилались відповідачу аналогічним способом як і фактичні рахунки.

ТОВ "Спецтеплопостач" у березні 2022 року сплачено за спожиту електричну енергію 18 099,26 грн (плановий рахунок №901 від 17.03.2022, а у квітні 2022 року 13 454,35 грн (плановий рахунко №1215 від 05.04.2022). Відповідні платежі, виходячи з умов комерційної пропозиції (в редакції від 14.03.2022), є оплатою за постачання планового обсягу електричної енергії.

Доказів оплати спожитої електричної енергії у лютому, березні та квітні 2022 року в повному обсязі матеріали справи не містять, що стало підставою для звернення ТОВ «Центренергозбут» до Господарського суду Одеської області з відповідними позовними вимогами.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договору.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з приписами ч. 1-2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 за №312 (далі ПРРЕЕ), на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Пунктом 1.2.8. ПРРЕЕ передбачено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Пунктом 3.1.7. ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли в силу Договору про постачання електричної енергії споживачу №10/09/21-143 від 10.09.2021, відповідно до положень якого відповідач прийняв на себе зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії в чітко обумовлені строки.

Матеріалами справи підтверджено, що у лютому квітні 2022 року ТОВ "Спецтеплопостач" спожито електричної енергії на загальну суму 566 204,93 грн., з огляду на що, враховуючи положення договору, які є обов`язковими для виконання сторонами, у відповідача виник обов`язок з оплати спожитої електричної енергії.

Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію в розмірі 534651,32 грн. за період лютий-квітень 2022 року.

Разом з тим, рішення місцевого господарського суду в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 534651,32 грн. апелянтом не оскаржується, у зв`язку з чим, відповідно до приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України, не переглядається судом.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо недотримання процедури надіслання відповідних рахунків та відповідних актів, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Чинним законодавством визначені випадки, коли використання електронного підпису є обов`язковим і за відсутності такого підпису документ не буде вважатися отриманим від певної особи. Разом з тим, ці випадки не охоплюють комерційне, ділове чи особисте листування електронною поштою між приватними особами (якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами). У таких відносинах презюмується, що повідомлення є направленим тим, хто зазначений як відправник електронного листа чи хто підписав від свого імені текст самого повідомлення.

На переконання суду, в даному випадку відсутність кваліфікованого електронного підпису на повідомленнях не свідчить про те, що особу неможливо ідентифікувати з достатнім ступенем вірогідності як відправника такого повідомлення, направленого електронною поштою, тобто поширювача інформації", а також встановити зміст відповідного повідомлення із зазначенням необхідної інформації.

До того ж, суд враховує ту обставину, що відповідачем не заперечується сам факт отримання рахунків, а його незгода зводиться до відправки рахунків не з електронної адреси, яка була зазначена в договорі та відсутності на них Цифрового електронного підпису.

В данмоу випадку фактично метою надіслання актів та рахунків з ЕЦП на адресу споживача є лише інформування про ціну та обсяги споживання, натомість відповідач достеменно обізнаний про обсяги споживання та методику визначення ціни.

Крім того вірним є висновок суду першої інстанції, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18.

Більш того, часткова оплата відповідачем планових рахунків, які були надіслані аналогічним шляхом як і фактичні рахунки, свідчить про конклюдентні дії сторін, направлені на погодження із способом надіслання рахунків.

З цих підстав, колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо відсутності доказів застосування електронного цифрового підпису на листах позивача.

Крім того, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає безпідставними доводи апелянта щодо зазначення в рахунках на оплату та Актах купівлі-продажу електричної енергії ціни за 1кВт/год електроенергії, оскільки вказана обставина має інформаційний зміст та є обов`язковою складовою відповідних документів, виставлених позивачем. Вказані доводи жодним чином не спростовують вірних висновків суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу.

Стосовно висновків місцевого господарського суду в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вже було зазначено судом, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання за договором у вигляді пені передбачена п.6 комерційної пропозиції.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені судом першої інстанції розрахунки пені, 3% річних та інфляційних, судова колегія зазначає про їх правильність та обгрунтованість, у зв`язку з чим висновки місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягення 5 333,70 грн. 3% річних, інфляційних втрат у розмірі 43 185,97 грн. та пені (з урахуванням зменшення) у розмірі 30 000 грн. є вірними.

Доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтеплопостач" на рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2022 по справі №916/1606/22 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2022 по справі №916/1606/22 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтеплопостач" на рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2022 по справі №916/1606/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2022 по справі №916/1606/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.05.2023 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

Я.Ф. Савицький