ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2023 р. Справа№ 910/233/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022

у справі № 910/233/22 (суддя - Босий В.П.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 22459,48 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго» (надалі - ПрАТ «Укргідроенерго») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (надалі - ДП «Гарантований покупець») про стягнення 22459,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконано грошове зобов`язання з оплати поставленої електричної енергії за договорами №07-ГП/21/1856/01/21 від 29.06.2021 та №08-ГП/21/1989/01/21 від 29.07.2021, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення 22459,48 грн. пені, нарахованої кредитором за прострочення у виконанні грошового зобов`язання.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі № 910/233/22 позов Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» пені у розмірі 22 459 грн. 48 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Установивши, що боржник у грошовому зобов`язанні несвоєчасно приступив до його виконання, допустив порушення установлених договором строків оплати, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено нарахування пені у розмірі 22 459,48 грн., за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі Договору 1 за період з 21.08.2021 по 15.09.2021 та на підставі Договору 2 за загальний період з 21.09.2021 по 17.10.2021.

За наслідками розгляду поданого відповідачем клопотання про зменшення неустойки місцевим господарським судом відмовлено з підстав, зменшення розміру неустойки до 1 гривні нівелюватиме саме значення неустойки як відповідальності за порушення зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасну сплату коштів (відповідно до строків, передбачених договором).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі № 910/233/22, яким стягнуто 22 459 грн. 48 коп. пені , та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 9-1 розділу ХVІІ Прикінцевих та перехідних положено Закону України "Про ринок електричної енергії ", ст.ст. 33, 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", постанови НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (зі змінами постановою НКРЕКП від 13.12.2019 №2802, ст.ст. 525, 526, 547, 614 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 193, 196, 218, 231 ГК України, ч.1 ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії", ст. ст. 19, 92, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.ст. 2, 7, 13, 73, 74, 86, 202, 236, параграфи 2-4 Глави 6 ГПК України.

Апелянт зазначав на неврахування місцевим господарським судом специфіки правовідносин, які врегульовані спеціальним законодавством, яким визначено порядок (спосіб) виконання грошового зобов`язання Гарантованим покупцем та джерел отримання грошових коштів для здійснення розрахунків з виробниками електричної енергії за "зеленим" тарифом, в тому числі позивачем.

Поряд з цим скаржник зазначав, що суд не врахував фінансовий стан боржника, характер його діяльності, що не пов`язана з отриманням прибутку, тож штрафні санкції та розмір неустойки підлягають зменшенню до 1 грн., однак місцевим господарським судом не застосовано положення ч.3 ст. 551 ЦК України, частин 1,2 ст.233 ГК України.

Також, скаржник звертав увагу апеляційного суду на ту обставину, що незважаючи на наведені у клопотаннях відповідача доводи та нормативне обґрунтування, всупереч чинному законодавству, місцевий господарський суд не залучив до участі у справі третіх осіб.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній мотивів, вважав, що рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, належній оцінці доводів усіх учасників процесу; судом установлена наявність всіх елементів для застосування такої міри відповідальності як стягнення штрафних санкцій; у п. 6.2. Договору сторони визначили підстави, розмір, порядок нарахування та період нарахування пені; тоді як аргументи відповідача про відсутність необхідних коштів, як на підставу для зменшення розміру неустойки до 1 гривні, є необґрунтованими; суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність виняткових обставин для зменшення нарахованих позивачем розмірів пені, а, відтак, не застосував при розгляді даної справи ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2022 передані колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. - головуючий суддя, судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 р. відкрито апеляційне провадження та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі

29.06.2021 та 29.07.2021 між ПрАТ «Укргідроенерго» (продавець) та ДП «Гарантований покупець» (покупець) укладено аналогічні за своїм змістом договори купівлі-продажу електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів №07-ГП/21/1856/01/21 (надалі - «Договір 1») та №08-ГП/21/1989/01/21, за умовами яких продавець зобов`язаний продати електричну енергію гарантованому покупцю, а гарантований покупець зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у цих договорах.

Відповідно до пункту 2.2 Договорів сторони погодили, що обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цими договорами, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску продавцем та відбору гарантованим покупцем електричної енергії.

Пунктами 3.1, 3.2 Договорів передбачено, що періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год. першого календарного дня по 24:00 год. останнього календарного дня такого періоду.

Період постачання може визначатися кількістю календарних діб постачання, календарними датами початку і закінчення календарного тижня/місяця/кварталу тощо.

Обсяг електричної енергії, що купується та продається за цим Договором, у періоді постачання визначається за результатами проведеного електронного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для місяця періоду постачання.

Відповідно до пункту 3.3 Договорів відпуск/відбір купленої електричної енергії у періоді постачання здійснюється згідно з графіком відпуску/відбору електричної енергії, що зазначається у Додатковій угоді для періоду постачання.

За умовами пункту 3.7 Договорів право власності та ризик втрати електричної енергії переходить від продавця до гарантованого покупця у точках комерційного обліку на відпуск, що розташовані на межі балансової належності електричних мереж продавця.

Купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною, яка визначається за результатами проведеного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання. Купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється з нарахуванням податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України (пункт 4.1 Договорів).

За умовами п. 4.3 Договорів гарантований покупець здійснює оплату продавцю за електричну енергію, купівля-продаж якої здійснена у розрахунковому місяці, наступним чином:

- не пізніше 01 числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем - у розмірі 30% вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці;

- не пізніше 11 числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем - у розмірі 40% вартості електричної енергії, купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці;

- не пізніше 20-го числа місяця, що слідує за розрахунковим місяцем - остаточний платіж у розмірі 30% від вартості електричної енергії купівля-продаж якої здійснена у такому розрахунковому місяці.

Згідно з п. 4.4 Договорів сума гарантійного внеску, внесена гарантованим покупцем для участі в аукціоні, після його фактичного надходження від організатора аукціону на банківський рахунок продавця зараховується продавцем як оплата електричної енергії за цим Договором, із врахуванням строку та порядку оплати, визначених у п. 4.3 цього Договорів.

Гарантований покупець не пізніше двох робочих днів з дати отримання продавцем гарантійного внеску додатково забезпечує перерахування продавцю суми податку на додану вартість за ставкою 20% від вартості електричної енергії, яка дорівнює сплаченому гарантійному внеску. Зарахуванням суми податку на додану вартість здійснюється продавцем з урахуванням порядку оплати, визначеного у п. 4.3 цього Договору.

Пунктом 4.5 Договорів узгоджено, що якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день.

У відповідності до п. 4.7 Договорів оплату за куплену електричну енергію гарантований покупець здійснює грошовими коштами в національній валюті, що перераховуються на банківський рахунок продавця, вказаний у розділі 13 цього Договору, або на інший банківський рахунок продавця, про реквізити якого продавець повідомив електронним листом з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) не менш ніж як за 2 календарні дні до дати платежу з подальшим підтвердженням цього у письмовому вигляді.

Оплата за цим договором вважається належним чином здійсненою за умови оплати Гарантованим покупцем за електричну енергію на банківський рахунок продавця, що вказаний продавцем останнім. Датою отримання оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця.

29.06.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1/1857/01/21 до Договору 1, за умовами якої відповідно до результатів електронного аукціону №ЕР-290621-GB, що відбувся 29.06.2021, аукціонного свідоцтва №03-EP-290621-GB-2-1 та договору гарантований покупець купує у продавця електричну енергію для загальносуспільних інтересів, на таких умовах:

- періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин 01 липня 2021 року по 24:00 годин 31 липня 2021 року (далі - період постачання);

- обсяг електричної енергії, що купується та продається у періоді постачання відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 110856 МВт год.;

- ціна електричної енергії становить 10,00 грн. за 1 МВт год, крім того ПДВ - 2,00 грн., разом 12,00 грн.;

- вартість електричної енергії становить 1108560,00 грн., крім того ПДВ - 221 712,00 грн., разом - 1330272,00 грн.;

- гарантований покупець зобов`язується оплатити продавцю вартість електричної енергії відповідно до умов Договору;

- продавець продає, а гарантований покупець купує електричну енергію за графіком, що додається до цієї додаткової угоди до цього договору.

29.07.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1/1990/01/21 до Договору 2, за умовами якої відповідно до результатів електронного аукціону №ЕР-290721-GB-1, що відбувся 29.07.2021, аукціонного свідоцтва №03-EP-290721-GB-1-1-1 та договору гарантований покупець купує у продавця електричну енергію для загальносуспільних інтересів, на таких умовах:

- періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин 01 серпня 2021 року по 24:00 годин 31 серпня 2021 року (далі - період постачання);

- обсяг електричної енергії, що купується та продається у періоді постачання відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 116064 МВт год.;

- ціна електричної енергії становить 10,00 грн. за 1 МВт год, крім того ПДВ - 2,00 грн., разом 12,00 грн.;

- вартість електричної енергії становить 1160640,00 грн., крім того ПДВ - 232 128,00 грн., разом - 1392768,00 грн.;

- гарантований покупець зобов`язується оплатити продавцю вартість електричної енергії відповідно до умов Договору;

- продавець продає, а гарантований покупець купує електричну енергію за графіком, що додається до цієї додаткової угоди до цього договору.

На виконання умов Договору 1, між позивачем та відповідачем підписаний акт купівлі-продажу електричної енергії №07 від 31.07.2021, відповідно до якого позивач продав, а відповідач купив електричну енергію у липні 2021 року на загальну суму 1330272,00 грн.

В свою чергу, відповідачем сплачено позивачу 277140,00 грн. - 30.06.2021 та 1053132,00 грн. - 16.09.2021, на підтвердження чого до позову додано реєстри отриманих платежів.

На виконання умов Договору 2, між позивачем та відповідачем підписаний акт купівлі-продажу електричної енергії №08 від 31.08.2021, що є підтвердженням поставки та купівлі електричної енергії у серпні 2021 року на загальну суму 1392768,00 грн.

Установлено, що боржником у зобовязанні ( Відповідачем) сплачено позивачу 290 160,00 грн. - 30.07.2021, 204093,35 грн. - 30.09.2021, 234296,38 грн. - 07.10.2021, 240012,97 грн. - 12.10.2021 та 424203,30 грн. - 18.10.2021, на підтвердження чого до позову додано реєстри отриманих платежів.

Спір у справі виник у зв`язку з несвоєчасним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Договорами, у зв`язку з чим позивач заявляє про стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 22 459,48 грн.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені апеляційної скарги, з огляду на таке.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (частини 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні за змістом положення містяться у статті 712 Цивільного кодексу України, відповідно до яких за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов Договорів між сторонами підписано акт купівлі-продажу електричної енергії у липні 2021 року №07 від 31.07.2021 на суму на суму 1330272,00 грн. та акт купівлі-продажу електричної енергії у сперні 2021 №08 від 31.08.2021 на суму на суму 1392768,00 грн.

Вказані акти підписані повноважними представниками обох сторін та є первинними документами, у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону, та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.3 Договорів, відповідач зобов`язаний був виконати грошове зобов`язання з оплати поставленого на підставі Договору 1 товару не пізніше 20.08.2021, а поставленого на підставі Договору 2 товару - не пізніше 20.09.2021.

Як вірно встановлено судом першої інстанції на виконання умов договору відповідачем:

- за актом купівлі-продажу електричної енергії №07 від 31.07.2021 за отриману у липні 2021 року електричну енергію, 30.06.2021 сплачено 277 140,00 грн. та 16.09.2021 - 1053132,00 грн.;

- за актом купівлі-продажу електричної енергії №08 від 31.08.2021 за отриману у серпні 2021 року електричну енергію, 30.07.2021 сплачено 290160,00 грн., 30.09.2021 - 204093,35 грн., 07.10.2021 - 234296,38 грн., 12.10.2021 - 240012,97 грн. та 18.10.2021 - 424203,30 грн., що підтверджується Реєстрами платежів ДП "Гарантований покупець" за Договорами 1, 2.

Аргументи апелянта в частині того, що єдиним доказом розміру бази нарахування неустойки є реєстр платежів позивача, відхиляються колегією суддів як неспроможні, оскільки матеріали справи містять : акт купівлі-продажу електричної енергії у липні 2021 року №07 від 31.07.2021 на суму на суму 1330 272,00 грн. та акт купівлі-продажу електричної енергії у серпні 2021 №08 від 31.08.2021 на суму на суму 1392 768,00 грн., які підписані без зауважень та заперечень обома сторонами Договору та підтверджують факт купівлі продажу електричної енергії.

Крім того, матеріали справи також містять копії відповідей відповідача №15/4158 від 29.09.2021, № 15/4899 від 01.12.2021 15/2864 від 29.06.2021 року та №15/3231 від 23.07.2021 на вимоги позивача щодо стягнення пені за порушення строків оплати, зі змісту яких вбачається, що відповідач не заперечує прострочення виконання ним грошового зобов`язання електроенергії, поставка якої визнана ним в актах купівлі продажу.

Отже, враховуючи ту обставину, що відповідач оплатив вартість електричної енергії з порушенням передбаченого Договорами 1, 2 строку , суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для нарахування позивачем на підставі пункту 6.2 Договорів 1, 2, пені за період з 21.08.2021 по 15.09.2021 за Договором 1 та за період з 21.09.2021 по 17.10.2021 за Договором 2 .

Зважаючи на вищевикладені вимоги законодавства, умови договору та обставини справи, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за визначені ним періоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такі є арифметично вірними, а тому вимога про стягнення пені у розмірі 22459,48 грн. є обґрунтованою та правомірною.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки до 1 гривні, в обґрунтування якого відповідач посилається на специфіку відносин, що існують на ринку електричної енергії, скрутне фінансове становище відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

В силу положень статті 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів, потрібних для виконання зобов`язання, не є підставою для звільнення боржника від відповідальності.

Умови укладеного між сторонами договору свідчать про погодження ними у письмовій формі угоди про неустойку . Така угода міститься у п. 6.2. Договору, у якому сторони визначили підстави, розмір, порядок нарахування та період нарахування пені.

Згідно частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, згідно з положеннями частини 1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

З урахуванням практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 04.06.2018 у справі №908/1453/14, від 21.01.2021 у справі №927/704/19, від 30.03.2021 у справі №902/538/18, обставинами, на які сторони справи можуть посилатися при розгляді питання про зменшення неустойки, є: критичний фінансово-господарський стан суб`єкта господарювання; наявність заборгованості із заробітної плати; наявність податкового боргу; зменшення прибутку підприємства; відсутність коштів на банківських рахунках; потреба в грошових коштах для підтримання технологічного процесу виробництва; монопольне становище контрагента; стягнення 3 відсотків річних та інфляційних нарахувань; існування дебіторської заборгованості.

Дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення неустойки, перевіривши доводи, якими обґрунтовується таке клопотання, зокрема, розмір нарахованих сум, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не довів наявність підстав для зменшення розміру нарахованої кредитором пені.

З приводу доводів апелянта про неправомірну відмову суду першої інстанції у задоволенні заяви відповідача і не залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", Кабінету Міністрів України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, то відхиляючи такі доводи скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

При цьому, частиною 2 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. При цьому зазначення на якій стороні (позивача чи відповідача) може вступити у справу третя особа залежить від того, з якою зі сторін у неї існує правовий зв`язок. Одночасно, суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Укладений між сторонами спору договір є двостороннім, а зобов`язання - двостороннім та зустрічним, тож обов`язкове для виконання лише сторонами цього зобов`язання, прав та обов`язків для осіб, які заявлені до залучення відповідачем, не створює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані вище приписи процесуального закону покликані забезпечити змагальність судового процесу, а також забезпечити додержання принципу правової визначеності, одним з проявів якого є неможливість задоволення позовних вимог за відсутності доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу - слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі № 910/233/22 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/233/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України

Повний текст постанови складено 24.05.2023

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко