ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2023 р. м. Львів Справа №914/2866/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич

секретар судового засідання Залуцький Д.Т.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф корми, б/н від 09.03.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/726/23 від 13.03.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 20 лютого 2023 року (суддя Крупник Р.В., повний текст рішення складено та підписано 02.03.2023 м. Львів)

у справі №914/2866/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Фонд, с. Звиняче, Волинська область

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф корми, с. Давидів, Львівська область

про стягнення боргу, пені, інфляційних втрат, 3% річних

за участю представників учасників процесу:

від позивача: не зявились;

від відповідача: не зявились;

ВСТАНОВИВ:

10.11.2022 на розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява ТОВ «Агро Фонд» до ТОВ «Агролайф корми» про стягнення 496271,00 грн. основної суми заборгованості, 29403,46 грн. штрафних санкцій, 127 945,77 грн. інфляційне збільшення, 21 748,87 грн. 3% річних, 10 130,54 грн. сплаченого судового збору та 15 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Дані позовні вимоги мотивовано тим, що 05.09.2019 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки №05/09, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця зернові, масличні культури та похідні від них, а покупець приймає товар і оплачує його згідно із умовами договору. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором він виконав належним чином та поставив відповідачу товар на загальну суму 589960,00 грн. Однак, відповідач у повному обсязі не оплатив вартості поставленого товару, у зв`язку із чим, у нього утворилась заборгованість у розмірі 496 271,00 грн., яку просить стягнути в примусовому порядку.

Керуючись положеннями п.7.3 договору та ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 29403,46 грн. штрафних санкцій (пеня), 127 945,77 грн. інфляційне збільшення, 21 748,87 грн. 3% річних

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. ст. 16, 175, 193, 216, 230 Господарського кодексу України та ст. ст. 526, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України.

Відповідач в свою чергу заперечив позовні вимоги у відзиві, вказавши, що сторони у договорі не передбачили можливості зміни строку розрахунку за товар у специфікації, а тому оплата за видатковими накладними №1125 від 22.06.2022 та №900 від 02.06.2022 повинна бути здійсненою протягом тридцяти календарних днів, як це передбачено п. 4.1. договору. З урахуванням цього, відповідач подав до суду контррозрахунок, згідно із яким максимальними сумами, що підлягають стягненню є 21993,62 грн. пені, 18457,42 грн. 3% річних, 91565,92 грн. інфляційних втрат.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції позивачем збільшено розмір позовних вимог, а саме: 496271,00 грн. основний борг, 29403,46 грн. пеня, 141493,37 грн. інфляційні втрати, 21748,87 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20 лютого 2023 року у справі №914/2866/22 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ТОВ «Агролайф корми» на користь ТОВ «Агро Фонд» 496 271,00 грн. основної заборгованості, 29375,01 грн. пені, 141493,37 грн. інфляційних втрат, 21725,04 грн. 3% річних, 10332,96 грн. судового збору та 15 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач ТОВ «Агролайф корми», не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що таке в частині задоволення вимог стосовно витрат на професійну правничу допомогу прийнято з порушення норм чинного матеріального та процесуального права та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

- судом, не дано належної оцінки тому, як вказує скаржник, що позивачем в акті №02 від 16.02.2022 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (адвокатської) допомоги №01/09/22 від 02.09.2022 не зазначено час витрачений адвокатом щодо надання відповідних послуг;

- також, зазначає, що позивач у акті описує послугу «підготовка та направлення до ТОВ «Агролайф корми» претензії №1/10 про грошові вимоги від 04.10.2022» та оцінює цю послугу у 2000,00 грн., однак претензія підписана директором підприємства, а не представником і доказів того,що така складена представником в матеріалах справи відсутні, відповідно до цього вважає таку послугу безпідставною;

- скаржник, звертає увагу також на те, що представник позивача у акті описує послугу «відшкодування вартості доїзду з м. Бровари в м. Львів для участі в судових засіданнях 22.12.2022 та 20.01.2023» - 2000 грн., однак не подав жодного доказу, що б підтверджувало витрати адвоката на такий доїзд та те, що такі витрати пов`язані саме з цією справою;

- скаржник, вказує, також на те, що п.2 акту сторони погодили, що гонорар адвоката становить 5000,00 грн.

Відповідно до цього, скаржник вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, який заявлений представником ТОВ «Агро Фонд» є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвокатом та складністю справи.

Отже, відповідно до цього, просить рішення Господарського суду Львівської області від 20 лютого 2023 року у справі №914/2866/22 скасувати в частині стягнення з відповідача 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, та прийняти нове рішення в цій частині, яким постановити стягнути з ТОВ «Агролайф корми» на користь ТОВ «Агро Фонд» 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16 березня 2023 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді Гриців В.М., Зварич О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф корми, б/н від 09.03.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/726/23 від 13.03.2023) на рішення Господарського суду Львівської області від 20 лютого 2023 року у справі №914/2866/22. Витребувано матеріали справи №914/2866/22 в Господарського суду Львівської області.

28.03.2023 в канцелярію суду поступили матеріали справи №914/2866/22.

В подальшому, ухвалою суду від 29.03.2023 призначено розгляд справи №914/2866/22 в судове засідання на 26 квітня 2023 року о 10 год. 40 хв.

19.04.2023 в канцелярію суду через систему електронний суд від представника позивача поступила заява про розгляд справи без його участі, при цьому в такій зазначає, що апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою та безпідставною, а відтак в завдоволенні такої просить відмовити в повному обсязі, а рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2023 - залишити без змін.

26.04.2023 розгляд справи №914/2866/22 відкладено в судове засідання на 17 травня 2023 року на 10 год. 20 хв.

16.05.2023 на електронну адресу суду від представника скаржника (відповідача) поступило клопотання про слухання справи за його відсутності.

З врахуванням клопотань представників сторін, судова колегія ухвалила розглядати справу за їх відсутності по матеріалам справи.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З тексту апеляційної скарги, вбачається, що рішення Господарського суду Львівської області від 20 лютого 2023 року у справі №914/2866/22 оскаржується лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача 15 000,00 грн., в решті таке не оскаржується, з врахуванням наведеного та положень ст. 269 ГПК України, суд переглядає дане рішення лише в оскаржуваній частині.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, оцінивши зібрані у справі докази, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2023 у справі №914/2866/22 в частині стягнення правових витрат в сумі 15 000,00 грн., нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

У постанові Верховний Суд від 11.06.2021 у справі № 34-16/17-3683-2011 висловлено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при поданні позову в позовній заяві вказано, про попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме: судовий збір в сумі 10 130,54 грн. та витрати на правничу допомогу орієнтовно 15 000,00 грн. (а.с.6). До позовної заяви долучено: копію ордеру на надання правової допомоги серія ВС №1169401 від 08.11.2022 на ім`я адвоката Мандзя В.І.; копію договору №01/09/22 про надання правової допомоги від 02.09.2022 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №001090 від 07.08.2018 на ім`я адвоката Мандзя В.І.

Відповідач у відзиві на позовну заяву з посиланням на ст. 126 ГПК України, ст. ст. 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вказує, що заявлена позивачем вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховуючи простоту справи може бути задоволена в розмірі 7000,00 грн. (а.с.59).

У відповіді на відзив представник позивача вказав, що всі належні докази та детальні розрахунки на підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених під час судового розгляду наявного спору, буде подано в межах строків встановлених ч.8 ст. 129 ГПК України.

16.02.2023 в канцелярію місцевого суду через систему електронний суд від представника позивача поступило клопотання про стягнення судових витрат, згідно якого останній просить стягнути з відповідача на його користь 20 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. До даного клопотання долучено копію ордеру та копію акту №02 від 16.02.2023 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (адвокатської) допомоги №01/09/22 від 02.09.2022.

17.02.2023 на електронну адресу місцевого господарського суду від представника відповідача поступило клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, де вказує, що розмір витрат на правничу допомогу, який заявлений позивачем є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката та складністю справи і просить задоволити такі в сумі 5000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області 20.02.2023 у даній справі серед іншого зокрема стягнуто з відповідача на користь позивача 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу, з чим не погодився відповідач подавши апеляційну скаргу.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що інтереси позивача в суді першої інстанції представляв адвокат Мандзя В.І., згідно ордеру серія ВС №1169401 від 08.11.2022, який видана на підставі договору про надання правової допомоги №01/09/22 від 02.09.2022.

02.09.2022 адвокатом Мандзієм В.І. та ТОВ «Агро Фонд» (клієнт) укладено договір №01/09/22 про надання правової допомоги, згідно п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

16.02.2023 адвокатом Мандзя В.І. та ТОВ «Агро Фонд» складено акт №02 від 16.02.2023 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (адвокатської) допомоги №01/09/22 від 02.09.2022 (а.с.125), де встановлено, що адвокат передав, а клієнт прийняв юридичні послуги по наданню правової (адвокатської) допомоги у спорі ТОВ «Агро Фонд» з ТОВ «Агролайф корми» про стягнення заборгованості у судовій справі №914/2866/22, яка перебуває на розгляді у Господарському суді Львівської області, а саме:

- підготовка та направлення до ТОВ «Агролайф корми» претензії №1/10 про грошові вимоги від 04.10.2022 - 2000,00 грн.;

- підготовка позовної заяви, формування матеріалів для суду, направлення копій позову з додатками відповідачу, направлення позовних матеріалів до суду - 4000,00 грн.;

- підготовка та подання клопотання про збільшення позовних вимог від 29.11.2022, клопотання про долучення додаткових письмових пояснень та документів від 29.11.2022, підтримка їх в судовому засіданні - 3000,00 грн.;

- представництво клієнта в судовому засіданні 22.12.2022 - 2000,00 грн.;

- представництво клієнта в судовому засіданні 23.01.2023 - 2000,00 грн.;

- відшкодування вартості доїзду з м. Броди в м. Львів для участі в судових засіданнях 22.12.2022 та 23.01.2023 - 2000,00 грн.

У пункті 2 акту сторони також погодили, що гонорар адвоката становить 5000,00 грн., а вартість послуг за даним актом становить 20000,00 грн.(п.3).

Крім цього, пунктом 4 встановлено що клієнт зобов`язується оплатити послуги адвоката протягом десяти банківських днів з моменту набрання рішенням суду законної сили.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції визнав обґрунтованою суму правових витрат в розмірі 15 000,00 грн., з чим погоджується суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Проаналізувавши акт №02 від 16.02.2023 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (адвокатської) допомоги №01/09/22 від 02.09.2022 з матеріалами справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не підлягають відшкодуванню позивачу витрати, пов`язані із доїздом адвоката Мандзя В.І. з м. Броди до м. Львова для участі в судових засіданнях 22.12.2022 та 23.01.2023 у розмірі 2000,00 грн., оскільки такі не відносяться до гонорару, а таке відшкодування відбувається згідно з умовами договору на підставі доказів, які підтверджують здійснення адвокатом витрат.

В матеріалах справи є відсутніми докази, що підтверджують вищевказані вимоги.

Також, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду, щодо встановлення вартості послуги із підготовки та направлення до ТОВ «Агролайф корми» претензії №1/10 про грошові вимоги від 04.10.2022 на рівні 2000,00 грн. є таким, що не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, оскільки зміст цієї претензії є схожим до змісту позовної заяви, за підготовку якої сторонами встановлено вартість у розмірі 4000,00 грн.

Щодо вартості послуг із підготовки та подання клопотань про збільшення позовних вимог і про долучення додаткових письмових пояснень та документів, які датовані 29.11.2022, та підтримки їх в судовому засіданні, то такі за своїм змістом є нескладними та не вимагають значної кількості часу для їх виготовлення, а тому встановлення вартості за їх надання на рівні 3000,00 грн. є необґрунтованим, з чим погоджується суд апеляційної інстанції. Вартість цих послуг фактично була прирівняна до вартості послуги із підготовки та подання позову (4000,00 грн.), що, як вірно відмічено судом першої інстанції, свідчить про завищення ціни цих послуг (особливо враховуючи незначну складність відповідних клопотань).

Крім цього, судом першої інстанції вірно відмічено, що подання клопотання про долучення додаткових письмових пояснень та документів від 29.11.2022 було обумовлене неналежною підготовкою позивачем позовної заяви, у зв`язку із чим існувала потреба у поданні уточнень щодо періодів розрахунків інфляційних втрат та долученні доказів часткових оплат відповідача.

В зв`язку з цим, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що вартість послуги із підтримки означених вище клопотань у судовому засіданні охоплюється іншими послугами, а саме із участі у судових засіданнях, що також впливає на вартість відповідних послуг.

Щодо того, що представником позивача не здійснювалася підготовка та направлення до ТОВ «Агролайф корми» претензії №1/10 про грошові вимоги від 04.10.2022, оскільки не підписана представником а директором, то, як вірно відмічено судом першої інстанції, протилежне вбачається зі змісту акту №02 приймання-передачі наданих послуг від 16.02.2023. Той факт, що така підписана директором позивача, а не адвокатом Мандзя В.І. жодним чином не свідчить про те, що останній не надав відповідної послуги позивачу. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні та не подані суду апеляційної інстанції.

Крім цього, посилання скаржника на те, що у акті надання послуг із професійної правничої допомоги не зазначено час витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, не може бути підставою для відмови стороні у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Щодо даного, то судом першої інстанції вірно відмічено, що укладаючи договір про надання правової допомоги №01/09/22 від 02.09.2022, його сторони не пов`язували обов`язок із оплати послуг із часом витраченим на надання таких послуг, а лише передбачили, що гонорар у грошовому виразі відображається у відповідних доповненнях (актах) до договору.

Сторони є вільними у визначенні та викладенні умов договору. Форма викладу умов договору, в тому числі і щодо порядку оплати, яка використана сторонами, не суперечить загальновизнаним принципам та нормам цивільного законодавства, а тому суд не може її проігнорувати.

Згідно із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу суд також виходить із того, що він не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 15000,00 грн. витрат на правову допомогу, як такі, що відповідають критеріям реальності (дійсності та необхідності) наданих послуг, пов`язаності цих послуг із розглядом справи №914/2866/22, співмірності та розумності їх розміру.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2023 року у справі №914/2866/22.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд Львівської області ухвалив рішення від 20 лютого 2023 року у справі №914/2866/22, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення Господарського суд Львівської області від 20 лютого 2023 року у справі №914/2866/22 належить залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ «Агролайф-корми» - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф корми, б/н від 09.03.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/726/23 від 13.03.2023) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 20 лютого 2023 року у справі №914/2866/22 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

4. Матеріали справи №914/2866/22 повернути Господарському суду Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 26.05.2023.

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В.Зварич