УХВАЛА

м. Київ

24.05.2023Справа № 910/7947/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ БУД» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ БУД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА ІНФО» про визнання договорів недійсними та застосування наслідків їх недійсності,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ БУД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА ІНФО», у якому просить:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 05.06.2020 Трач Г.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі за № 903, за яким ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» на користь ТОВ «ЛІГА ІНФО» було продано гараж, автостоянка № НОМЕР_1 в підземній автостоянці секція «Б», загальною площею 16,0 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 05.06.2020 Трач Г.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі за № 901, за яким ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» на користь ТОВ «ЛІГА ІНФО» було продано гараж, автостоянка № НОМЕР_2 в підземній автостоянці секція «Б», загальною площею 15,6 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідчений 05.06.2020 Трач Г.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі за № 902, за яким ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» на користь ТОВ «ЛІГА ІНФО» було продано нежилі приміщення з АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00);

- застосувати наслідки недійсності правочину щодо договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 05.06.2020 Трач Г.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 903, а саме: витребувати з незаконного володіння ТОВ «ЛІГА ІНФО» на користь ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» нерухоме майно: гараж, автостоянка № НОМЕР_1 в підземній автостоянці секція «Б», загальною площею 16,0 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00);

- застосувати наслідки недійсності правочину щодо договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 05.06.2020 Трач Г.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 901, а саме: витребувати з незаконного володіння ТОВ «ЛІГА ІНФО» на користь ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» нерухоме майно: гараж, автостоянка № НОМЕР_2 в підземній автостоянці секція «Б», загальною площею 15,6 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00);

- застосувати наслідки недійсності правочину щодо договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 05.06.2020 Трач Г.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 902, а саме: витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «ЛІГА ІНФО» на користь ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» нерухоме майно: нежилі приміщення з АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні договори укладені всупереч інтересам позивача, направлені на реалізацію змови керівників сторін щодо позбавлення позивача активів, укладені директором ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» із зловживанням власними повноваженнями, при цьому укладені ним усвідомлюючи, що правочини за наслідками не відповідають дійсним інтересам та волевиявленню позивача як юридичної особи, та призводять до спричинення позивачу шкоди, укладені з порушенням приписів статей 13, 92, 203, 232, 237, 238 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання їх недійсними у відповідності до статей 215, 232 цього Кодексу. Також позивач вказує, що спірні договори є фраудаторними правочинами, оскільки були укладені з метою ухилення від виконання зобов`язань перед ТОВ «ЕРІФІЯ» щодо реєстрації на користь останнього податкової накладної, а також з метою уникнення накладення арешту на нерухоме майно і грошові кошти та наступного звернення стягнення на майно.

У позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії, а саме заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, суб`єктам державної реєстрації прав, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, яке є предметом спірних договорів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ БУД» про забезпечення позову було повернуто заявникові.

23.05.2023 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої він просить встановити заборону Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким інших суб`єктам, які наділені владними повноваження щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно пов`язані зі зміною власника нерухомості:

- гараж, автостоянка № НОМЕР_2 в підземній автостоянці секція "Б" - загальною площею - 15.6 кв.м, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 00;

- гараж, автостоянка № НОМЕР_1 в підземній автостоянці секція "Б" - загальною площею - 16 кв.м, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 00;

- нежилі приміщення з АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 00.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що спірні правочини були укладені внаслідок зловмисної домовленості, тому задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні рішення суду в цій справі, у разі задоволення позовних вимог, та гарантування захисту прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, існує необхідність у вжитті заходів забезпечення позову, адже відновлення порушеного права позивача у даному випадку постане в залежність від наявності у відповідача нерухомого майна, яке є предметом спірних договорів. При цьому позивач зазначає, що обрані ним заходи забезпечення позову не призведуть до порушення будь-яких прав відповідача, виключно обмеживши його можливість вільно розпоряджатися нерухомим майном, яке є предметом спору, залишивши за ним, на час розгляду справи, правомочності володіння та користування відповідним нерухомим майном.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За приписами частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Предметом заявленого позову є вимоги позивача про визнання договорів недійсними та застосування наслідків їх недійсності шляхом витребування майна з незаконного володіння відповідача.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим доводи позову про укладення спірних договорів колишнім директором позивача усупереч інтересам позивача не досліджуються.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Втім, як встановлено судом, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не надано суду жодних доказів, у розумінні чинного процесуального закону, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, зокрема щодо наявності у відповідача наміру відчужити майно, яке є предметом спірних договорів.

За висновком суду, заява про забезпечення позову мотивована виключно припущеннями позивача щодо можливого ухилення відповідача від виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Однак самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та надання обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відтак позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ БУД» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова