РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023Справа № 910/3806/23
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 139 147,94 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 139 147,94 грн вартості недостачі вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу заподіяні збитки у розмірі 139 147,94 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3806/23, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

04.04.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена сторонам на їхні електронні адреси, вказані у позові.

Крім того, матеріали справи містять докази на підтвердження доставлення ухвали суду від 20.03.2023 в електронний кабінет системи «Електронний Суд» представнику позивача.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд справи.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ», як вантажовідправником, передано вантаж для перевезення залізничним транспортом на адресу ДТЕК «Бурштинська ТЕС», що підтверджується залізничними накладними: №№ 48039028, 48039069, 48038954, осн 48044010 (дос 41808999), 48047963, осн 48048631 (дос 46904603), 48049324, 48052658, 48054738, осн 48057202 (дос 46965554), осн 48064422 (дос 47018387), 48037709, осн 48042493 (дос 41808981), осн 48042485 (дос 41808965).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ» відповідно до технічних умов завантажило вугілля кам`яне марки ДГ (0-100), Г(Г1), (0-100) у вагони:

- 55850085 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48039028;

- 52536851 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48039028;

- 54785134 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48039028;

- 54779582 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48039028;

- 63784532 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48039028;

- 56169808 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48039069;

- 67572768 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 48038954;

- 56872468 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № осн 48044010 (дос 41808999);

- 62469663 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48047963;

- 63871073 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № осн 48048631 (дос 46904603);

- 55073886 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48049324;

- 63597520 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48049324;

- 62008669 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48052658;

- 62313911 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48054738;

- 53138111 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № осн 48057202 (дос 46965554);

- 60686920 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № осн 48064422 (дос 47018387);

- 56094345 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № 48037709;

- 62611645 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48037709;

- 62166483 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № 48037709;

- 68716372 в кількості 71,000 тон по залізничній накладній № осн 48042493 (дос 41808981);

- 67871269 в кількості 69,000 тон по залізничній накладній № осн 48042493 (дос 41808981);

- 56125420 в кількості 69,700 тон по залізничній накладній № осн 48042485 (дос 41808965).

На станціях Бурштин Львівської залізниці, Знамянка Одеської залізниці, Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці проведено комісійну перевірку маси вантажу та за результатами зважування виявлено, що частину вантажу у вагонах, які перевозились за спірними залізничними накладними втрачено, про що складено відповідні комерційні акти.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що втрата вантажу під час його перевезення виникла внаслідок незабезпечення відповідачем, як перевізником, схоронності вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим останній має відшкодувати позивачу вартість втраченого вантажу, яка за розрахунком позивача складає 139 147,94 грн.

Відповідач, у свою чергу, заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи про недоведеність позивачем наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями перевізника та втратою вантажу, а відтак і про відсутність вини відповідача. Крім того, зазначає, що позивачем не надано доказів оплати спірного вантажу, а отже не доведено наявності у нього шкоди.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Частиною 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

За приписами ст. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

Матеріалами справи, а саме, залізничними накладними №№ 48039028, 48039069, 48038954, осн 48044010 (дос 41808999), 48047963, осн 48048631 (дос 46904603), 48049324, 48052658, 48054738, осн 48057202 (дос 46965554), осн 48064422 (дос 47018387), 48037709, осн 48042493 (дос 41808981), осн 48042485 (дос 41808965) підтверджується прийняття вантажу до перевезення Акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ" (вантажовідправник) та здійснення його перевезення зі станції відправлення - Курахівка Донецької залізниці до станції призначення - Бурштин Львівської залізниці.

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855 (надалі - Правила).

Як встановлено судом, на станціях Бурштин Львівської залізниці, Знамянка Одеської залізниці, Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці складені комерційні акти: № 388103/526 від 09.11.2022, № 388103/524 від 09.11.2022, № 388103/528 від 09.11.2022, № 388103/523 від 09.11.2022, № 388103/525 від 09.11.2022, № 388103/527 від 09.11.2022, № 450003/311/535 від 07.11.2022, № 410006/199/545 від 15.11.2022, № 388103/538 від 14.11.2022, № 388103/539 від 17.11.2022, № 388103/540 від 17.11.2022, № 388103/541 від 17.11.2022, № 388103/542 від 18.11.2022, № 388103/543 від 18.11.2022, № 450003/319/547 від 18.11.2022, № 450003/322/548 від 21.11.2022, № 388103/521 від 08.11.2022, № 388103/520 від 08.11.2022, № 388103/519 від 08.11.2022, № 388103/537 від 14.11.2022, № 410006/200/546 від 15.11.2022, № 410006/198/544 від 15.11.2022.

За даними вказаних комерційних актів:

- № 388103/526 недостача у вагоні № 55850085 складає 1,200 тон;

- № 388103/524 недостача у вагоні № 52536851 складає 2,450 тон;

- № 388103/528 недостача у вагоні № 54785134 складає 1,150 тон;

- № 388103/523 недостача у вагоні № 54779582 складає 3,000 тон;

- № 388103/525 недостача у вагоні № 63784532 складає 2,000 тон;

- № 388103/527 недостача у вагоні № 56169808 складає 1,100 тон;

- № 450003/311/535 недостача у вагоні № 67572768 складає 3,400 тон;

- № 410006/199/545 недостача у вагоні № 56872468 складає 1,650 тон;

- № 388103/538 недостача у вагоні № 62469663 складає 1,000 тон;

- № 388103/539 недостача у вагоні № 63871073 складає 2,250 тон;

- № 388103/540 недостача у вагоні № 55073886 складає 3,250 тон;

- № 388103/541 недостача у вагоні № 63597520 складає 1,550 тон;

- № 388103/542 недостача у вагоні № 62008669 складає 2,100 тон;

- № 388103/543 недостача у вагоні № 62313911 складає 2,450 тон;

- № 450003/319/547 недостача у вагоні № 53138111 складає 3,150 тон;

- № 450003/322/548 недостача у вагоні № 60686920 складає 1,950 тон;

- № 388103/521 недостача у вагоні № 56094345 складає 2,250 тон;

- № 388103/520 недостача у вагоні № 62611645 складає 2,250 тон;

- № 388103/519 недостача у вагоні № 62166483 складає 2,250 тон;

- № 388103/537 недостача у вагоні № 68716372 складає 1,750 тон;

- № 410006/200/546 недостача у вагоні № 67871269 складає 1,600 тон;

- № 410006/198/544 недостача у вагоні № 56125420 складає 1,950 тон.

При цьому, будь-які зауваження щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факти їх опротестування з боку сторін в матеріалах справи відсутні.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту та Правил, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов`язує сторону, яка порушила зобов`язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки.

Факт нестачі за спірними перевезеннями підтверджений комерційними актами, які є належними і допустимими доказами у відповідності до вимог статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

В той час як Акціонерне товариство "Українська залізниця", всупереч викладеним вище нормам процесуального законодавства, враховуючи обставини, які встановлені самим відповідачем у комерційних актах, не спростувало подані позивачем докази на підтвердження завдання збитків у зв`язку з частковою втратою вантажу, що сталася з вини перевізника, як і не надало жодних доказів на підтвердження того, що недостача прийнятого залізницею без зауважень до перевезення вантажу виникла з незалежних від нього причин. Отже, наведені у відзиві доводи про відсутність вини залізниці у завданні збитків суд відхиляє як необґрунтовані.

Отже, за висновками суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" повинно відшкодувати позивачу збитки, завдані незбереженням вантажу під час його перевезення.

Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Так п. 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 встановлено, що згідно з статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Відповідно до положень ст. 133 Статуту залізниць України ДТЕК «Бурштинська ТЕС» (в особі директора та головного бухгалтера) передало право пред`явлення позову щодо недостачі вантажу, відправленого за спірними залізничними накладними вантажовідправнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ».

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

У матеріалах справи наявні довідки вантажовідправника, у яких визначено вартість вугілля, що перевозилось у вагонах №№ 55850085, 52536851, 54785134, 54779582, 63784532, 56169808, 67572768, 56872468, 62469663, 63871073, 55073886, 63597520, 62008669, 62313911, 53138111, 60686920, 56094345, 62611645, 62166483, 68716372, 67871269, 56125420 за залізничними накладними №№ 48039028, 48039069, 48038954, осн 48044010 (дос 41808999), 48047963, осн 48048631 (дос 46904603), 48049324, 48052658, 48054738, осн 48057202 (дос 46965554), осн 48064422 (дос 47018387), 48037709, осн 48042493 (дос 41808981), осн 48042485 (дос 41808965).

В той же час, згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України, ст. 314 Господарського кодексу України та статей 114, 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що положення ст. 115 Статуту не визначають вичерпного переліку документів, які можуть підтверджувати вартість вантажу, суд визнає надані позивачем довідки про вартість вугільної продукції належними та допустимими доказами на підтвердження вартості відправленого вантажу за спірними залізничними накладними.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. "г" ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажу, зданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива.

Судом встановлено, що вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України № 584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України № 163 від 19.03.2002 є мінеральним паливом.

Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше 16,0%, а як вбачається з представлених до матеріалів справи залізничних накладних, кам`яне вугілля перевозилось у твердому стані, з вологістю не більше 0%, тобто з характеристиками в межах встановлених норм.

Отже з урахуванням п. 27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за залізничними накладними №№ 48039028, 48039069, 48038954, осн 48044010 (дос 41808999), 48047963, осн 48048631 (дос 46904603), 48049324, 48052658, 48054738, осн 48057202 (дос 46965554), осн 48064422 (дос 47018387), 48037709, осн 48042493 (дос 41808981), осн 48042485 (дос 41808965) було вугілля кам`яне, а за даними, які зазначені в графі 20 цих накладних, у вугіллі кам`яному показник вологи не перевищує гранично допустиму норму, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

Таким чином, сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат за розрахунком позивача становить 139 147,94 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд встановив, що розрахунок позивача є арифметично правильним.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу та належного підтвердження розміру збитків за спірними залізничними накладними та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (вул. Нагорна, 1-а, с. Вовчанка (п), Мар`їнський район, Донецька обл., 85621, ідентифікаційний код 33959754) збитки у розмірі 139 147,94 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 29.05.2023.

Суддя Т. Ю. Трофименко