РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/215/23
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Солончевої О.П., за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянув справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат",

вул. Прилуцька, 2, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600;

e-mail: ; ІНФОРМАЦІЯ_1;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Крапив`янське",

вул. Каденюка, 10, с. Кропивне, Бахмацький р-н, Чернігівська область, 16574;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2; ;

предмет спору: про стягнення штрафних санкцій в сумі 2622256,00 грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Зубенко В.М. - адвокат, довіреність № 9 від 20.02.2023;

від відповідача: Ковалюх В.М. - адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія СВ № 1047284 від 05.05.2023;

У судовому засіданні 24.05.2022, Господарський суд Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

06.02.2023, надійшов позов Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" (далі - ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крапив`янське" (далі - ТОВ "Крапив`янське") про стягнення 2622256,00 грн штрафних санкцій, з них 1648275,20 грн пені та 973980,80 грн 20% штрафу від вартості непоставленого товару за договором поставки № 242НЖК від 20.07.2022 та специфікацією № 2 до нього (далі - Договір).

Позов мотивований порушенням відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки товару, обумовленого специфікацією № 2 до вказаного Договору.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2023 справа № 927/215/23 передана на розгляд судді Ноувен М.П.

20.02.2023, суд, після усунення недоліків, прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження в справі; ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; установив сторонам процесуальні строки для подачі заяв по суті спору.

Відповідач скористався правом на подачу відзиву на позов, яким проти заявлених вимог заперечив у повному обсязі зазначивши, що сторонами укладений договір поставки № 242НЖК від 20.07.2022, разом із специфікацію № 1 до нього. Натомість, специфікація № 2 до даного Договору сторонами не підписувалась та є сфальсифікованою. Вважає, що зобов`язання сторін за Договором припинені належним виконанням, оскільки ним був поставлений позивачу погоджений обсяг насіння соняшнику за специфікацією № 1, що повністю оплачений. Відтак відсутні підстави для нарахування та стягнення будь-яких штрафних санкцій за вказаним Договором. Додатково, звертав увагу, що за Договором, до оплати виставлений лише один рахунок № 54 від 20.07.2022 на поставку насіння соняшнику, врожаю 2021 року, обсягом 500 тонн, на суму 5200000 грн за специфікацією № 1. В платіжних документах, як підставу платежу, позивач указував договір № 242НЖК від 20.07.2022 та специфікацію № 1 від 20.07.2022 до нього.

Позивач, подав відповідь на відзив, в якому повідомив, що з метою спростування заперечення відповідача (яким підтверджений факт підписання директором Товариства Салієм Г.П. договору поставки № 242 НЖК від 20.07.2022 та специфікації № 1), він звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової почеркознавчої експертизи, за результатами якої складений експертний висновок від 28.03.2023 № 8728/8729/23-32. Висновком судового експерта підтверджено, що підписи від імені постачальника (ТОВ «Крапив`янське»), що містяться в договорі поставки № 242НЖК від 20.07.2022, специфікації № 1 до договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022, специфікації № 2 до договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022, у графах «від імені постачальника» та «директор», - виконані однією особою.

Позивач також заявив клопотання про продовження строку на подачу відповіді на відзив, мотивоване тим, що після ознайомлення зі змістом відзиву на позов, він звернувся до судової експертної установи з метою отримання експертного висновку на спростування заперечень відповідача щодо підробки специфікації № 2 до договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022, що призвело до порушення строку на подачу до суду письмової відповіді.

Суд, керуючись частиною 2 статті 119 ГПК України, задовольнив клопотання позивача, визнав поважними причини пропуску строку, встановленого на подачу відповіді на відзив, та залучив цей документ, разом з експертним висновком, до матеріалів справи (протокол судового засідання 12.04.2023).

Відповідач заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, на дослідження якої просив поставити наступне питання: «чи виконаний підпис від імені Салія Григорія Петровича в специфікації № 2 до договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022, укладеного між ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат» та ТОВ «Крапив`янське», у графі «від імені постачальника» тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?». Мотивуючи необхідність призначення судової почеркознавчої експертизи, зазначив, що при проведенні почеркознавчої експертизи, на замовлення позивача, не були використанні вільні та експериментальні зразки підпису Салія Г.П.. Відтак, наданий позивачем висновок не підтверджує, що підписи від імені постачальника в специфікації № 2 виконані саме директором ТОВ «Крапив`янське», Салієм Г.П.

Позивач письмово заперечував проти призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки наведене зумовить затягування судового розгляду справи, в той час як ним подані до суду вичерпні докази на підтвердження укладення сторонами специфікації № 2 до договору поставку № 242НЖК.

12.04.2023, суд, за власною ініціативою, керуючись частиною 3 статті 177 ГПК України, продовжив строки підготовчого провадження на 30 календарних днів.

Суд витребував у позивача оригінали договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022 та специфікацій № 1 та 2 до нього та встановив строк для їх подачі до суду по 01.05.2023 (протокол судового засідання 12.04.2023).

На виконання вимог суду позивач надав оригінали запитуваних документів, що долучені до матеріалів справи.

03.05.2023, суд, дослідивши оригінали договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022 та специфікацій № 1 та 2 до нього, відхилив клопотання відповідача про признання почеркознавчої експертизи, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 99 ГПК України, суд, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу в справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання в сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Таким чином, судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби в спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто в разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні в справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити господарський суд із призначенням відповідної судової експертизи. Водночас призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється в разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.01.2020 у справі № 902/368/16, від 03.12.2019 у справі № 902/235/19).

Суд установив, що оригінали договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022, специфікації № 1 від 20.07.2022 та специфікації № 2 від 20.07.2022 до нього, посвідчені печаткою відповідача, ТОВ «Крапив`янське». Водночас, печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин.

Установивши наявність відбитків печатки відповідача на перелічених документах, суд вважає, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, інших документах, що фіксують здійснення господарських операцій. У ході даного судового розгляду, відповідачем не були надані докази на підтвердження того, що печатка була загублена, викрадена або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла протиправно скористатись інша особа. Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 03.02.2020 у справі № 909/1073/17.

Водночас, відповідачем вчинені конклюдентні дії, що свідчать про взяття зобов`язань з поставки товару, обумовленого специфікацією № 2 до договору № 242НЖК.

Суд зазначає, що наявні в справі докази дають можливість встановити фактичні обставини, які входять до предмета доказування, а тому проведення судової експертизи є недоцільним.

Суд, відповідно до п.3 частини 2 статті 185 ГПК України, постановив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 24.05.2023 (протокол судового засідання 03.05.2023).

10.05.2023, за розпорядженням Господарського суду Чернігівської області № 02-01/30/23 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи №927/215/23", відповідно до п. 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду (в зв`язку з перебуванням головуючого судді Ноувен М.П. у терміновій відпустці), призначений повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого справа передана на розгляд судді Романенко А.В., про що сформований протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Суд, ухвалою від 12.05.2023, прийняв справу до розгляду в новому складі, зі стадії розгляду справи по суті, та призначив судове засідання на 24.05.2023.

24.05.2023, у судове засідання прибули повноважні представники обох сторін, участь яких забезпечена в режимі відеоконференції.

Суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав повноважних представників обох сторін.

Позивач, у судовому засіданні, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував та наполягав, що специфікація № 2 до договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022 керівником Товариства не підписувалась.

Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, заслухав повноважних представників обох сторін, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:

20.07.2022, між ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат» (покупець, позивач) та ТОВ «Крапив`янське» (постачальник, відповідач) укладений договір поставки № 242НЖК, за умовами якого (пункти 1.1., 2.1. ) постачальник зобов`язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити насіння соняшнику врожаю 2021 року (далі - товар), кількість якого обумовлюється сторонами в специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору. Допускається постачання товару різновеликими партіями.

З умовами пунктів 3.1., 3.3. Договору ціна і загальна вартість товару, порядок оплати товару обумовлюється сторонами в специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору.

Загальна сума Договору визначається як сума специфікацій, укладених до цього Договору, які після підписання представниками сторін та скріплення їх печатками, складають невід`ємну частину Договору (п. 3.4. Договору).

Відповідно до пунктів 4.1. - 4.3. Договору товар постачається покупцеві на умовах «ІНКОТЕРМС - 2010», в терміни, які зазначені в специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору. Датою поставки товару (частини товару) вважається день фактичного прийняття товару покупцем за кількістю та якістю, зазначеній в первинних документах на товар (його частину) - товарно-транспортній накладній, розрахунку вартості товару за показниками якості, та видатковій накладній. При цьому, повноваження особи на отримання товару посвідчується довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Сторони в п.6.2. Договору погодили, що в разі несвоєчасної поставки товару або не поставки товару, його частини, постачальник сплачує пеню в розмірі 1% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару за кожний день прострочення, крім того, відшкодовує всі заподіянні збитки. В разі несвоєчасної поставки або непоставки товару, або його частини, на строк понад 20 календарних днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару, або його частини.

За п. 6.3. Договору в разі прострочення поставки (непоставки) товару, або його частини, на строк більше 10 днів, постачальник зобов`язаний негайно повернути покупцю отриману від нього попередню оплату .

Згідно з пунктами 6.7., 6.8. Договору штрафні санкції, штраф та пеня сплачуються винною стороною понад збитки, в строк 5 днів з дати направлення письмової вимоги стороною, яка відповідно до умов цього Договору має право їх вимагати. Сплата штрафних санкцій, штрафу, пені, компенсацій чи збитків, не звільняє сторону від виконання зобов`язань в натурі. Нарахування штрафних санкцій, штрафу та пені за прострочення виконання зобов`язань за договором, здійснюється без обмеження строку. Одностороння відмова від договору не допускається. Повернення постачальником попередньої оплати (в тому числі відповідно до п. 6.3.) не розглядається як відмова від цього договору чи його припинення, і не звільняє постачальника від обов`язку поставити свій товар та виконання інших обов`язків та відповідальності за цим договором.

Термін позовної давності за цим договором, у тому числі для стягнення пені та штрафів, три роки (п. 6.13. Договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.08.2022, але в будь-якому випадку до повного та належного його виконання сторонами (п. 8.1. Договору).

Сторони також погодили (п. 8.2.), що копії (сканкопії) цього Договору, додатків, додаткових угод та специфікацій до Договору, а також документів, що надаються сторонами на його виконання (рахунки, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, накладні, розрахунки вартості товару тощо), які направлені електронною поштою, мають повну юридичну силу до моменту отримання їх оригіналів, породжують права та обов`язки сторін, можуть бути подані до суду в якості належних доказів та не можуть заперечуватись стороною, від імені якої були відправленні. Електронна адреса постачальника для відправлення та отримання вищенаведених документів електронною поштою: ІНФОРМАЦІЯ_3; електронна адреса покупця - .

У специфікаціях № 1 та № 2 до Договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022, сторони узгодили поставку насіння соняшнику врожаю 2021 року.

Зокрема, за специфікацію № 1, постачальник зобов`язався поставити насіння соняшнику врожаю 2021 року в строк до 03.08.2022 року, в кількості 500 тонн (+/- 0,5% на вибір покупця), за ціною за 1 тонну 10400 грн (з ПДВ), загальною вартістю 5200000 грн (з ПДВ).

За специфікацію № 2, постачальник зобов`язався поставити насіння соняшнику врожаю 2021 року в строк до 03.08.2022 року, в кількості 500 тонн (+/- 0,5% на вибір покупця), за ціною за 1 тонну 10400 грн (з ПДВ), загальною вартістю 5200000 грн (з ПДВ).

Таким чином, загальний обсяг товару, що мав бути поставлений покупцю в строк по 03.08.2022 склав 1000 тонн, вартістю 10400000 грн (з ПДВ).

Договір поставки № 242НЖК від 20.07.2022 та специфікації № 1 та № 2 до нього (оригінали яких залучено до матеріалів справи в судовому засіданні 03.05.2023) підписані 20.07.2022, від імені покупця - головою правління ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат», Васильченко Є.С., та від імені постачальника - директором ТОВ «Крапив`янське», Салієм Г.П. Підписи сторін проставлені на кожній сторінці перелічених документів та посвідчені печатками юридичних осіб.

Умови поставки: DAP склади ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат», вул. Прилуцька, 2, м. Ніжин, Чернігівська область, згідно з «ІНКОТЕРМС - 2010» (п. 4 специфікацій № 1 та № 2).

Оплата за товар здійснюється наступним чином: 86% вартості поставленого товару - протягом 5 банківських днів з дати поставки постачальником товару, в кількості, передбаченій п. 1 специфікації. Остаточні розрахунки здійснюються протягом 5 банківських днів з дати повністю виконаних зобов`язань з поставки постачальником товару, у кількості передбаченій п. 1 специфікації, але не раніше дати отримання повідомлення про підтвердження покупцю суми бюджетного відшкодування ПДВ за господарськими операціями з постачальником, яка була задекларована у декларації (ях) з ПДВ у розмірі 86% вартості поставленого та сплаченого товару, та не раніше отримання покупцем квитанції (ій) про реєстрацію податкової (их) накладної (их), розрахунку (ів) коригування в ЄРПН на 100% вартості кількості поставленого товару відповідно до підпункту 4.6. цього Договору та отримання покупцем від постачальника засобами електронного зв`язку всіх узгоджених між сторонами і підписаних з боку постачальника первинних документів, що підтверджують поставку товару, надання яких постачальником покупцю передбачене умовами цього Договору (пункти 3.1., 3.2. специфікацій № 1 та № 2).

На оплату обумовленого Договором товару обсягом 500 тонн, до сплати виставлений рахунок № 54 від 20.07.2022.

На виконання договору поставки № 242НЖК, відповідач, за товарно-транспортними накладними: № 360 від 21.07.2022, № 361 від 21.07.2022, № 370 від 22.07.2022, № 368 від 22.07.2021, № 369 від 22.07.2022, № 338 від 23.07.2022, № 339 від 23.07.2022, № 340 від 23.07.2022, № 341 від 23.07.2022, № 342 від 23.07.2022, № 343 від 23.07.2022, № 344 від 24.07.2022, № 345 від 24.07.2022, № 346 від 24.07.2022, № 347 від 24.07.2022, № 348 від 25.07.2022, № 349 від 25.07.2022, № 360 від 27.07.2022, № 361 від 28.07.2022 та видаткових накладних № 41 від 21.07.2022, № 42 від 22.07.2022, № 43 від 23.07.2022, № 46 від 24.07.2022, № 47 від 25.07.2022, № 48 від 27.07.2022, № 49 від 28.07.2022, поставив, а позивач отримав товар, насіння соняшнику врожаю 2021 року, обсягом 534,24 тонни, вартістю 5556096 грн (з ПДВ).

Позивач зарахував отриманий товар, обсягом 502,5 тонни, у рахунок специфікації № 1 до Договору (500 тонн + 0,5% на його вибір); решту товару, обсягом 31,74 тонна, у рахунок специфікації № 2 до Договору.

За платіжними дорученнями № 5723 від 22.07.2022 на суму 500294,74 грн, № 5740 від 25.07.2022 на суму 3080042,10 грн та № 5746 від 25.05.2022 на суму 3600000,00 грн, позивач перерахував відповідачу кошти всього на суму 7180336,84 грн з призначенням платежу: «оплата за насіння соняшнику згідно договору № 242 НЖК від 20.07.2022, специфікація № 1 від 20.07.2022».

Відповідач, за платіжним дорученням № 925 від 05.08.2022, повернув позивачу надлишково перераховані кошти за договором поставки № 242 НЖК від 20.07.2022 у сумі 1624240,84 грн. Решта грошових коштів у сумі 5556096,00 грн зараховані ним в оплату поставленого товару, обсягом 534,24 тонни.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується припинення зобов`язань сторін з поставки та оплати товару, обумовленого специфікацію № 1 до договору № 242НЖК, його належним виконанням.

Натомість, обсяг недопоставленого відповідачем товару, обумовленого специфікацією № 2 до договору № 242НЖК, у строк до 03.08.2022, складає 468,26 тонн, вартістю 4869904,00 грн (з ПДВ).

У досудовому порядку спір сторонами не врегульований.

За порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо поставки товару, обумовленого специфікацією № 2 до договору № 242НЖК, насіння соняшнику врожаю 2021 року обсягом 468,26 тонни, позивач, виходячи з умов п. 6.2. Договору, нарахував до стягнення пеню в розмірі 8765827,20 грн (1% від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення виконання негрошового зобов`язання) за період з 04.08.2022 по 31.01.2023 та штраф у розмірі 973980,80 грн (20% від вартості непоставленого товару за прострочення виконання негрошового зобов`язання понад 20 календарних днів).

Наведені обставини стали підставою для звернення позивачем до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення договірних зобов`язань щодо поставки товару, обумовленого специфікацією № 2 до договору поставки № 242НЖК.

Виходячи з правової природи укладеного правочину суд дійшов висновку, що між сторонами склались відносини з поставки товару, які врегульовані §1 Глави 54 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Договір поставки № 242НЖК від 20.07.2022 є чинним на момент вирішення цього спору (п. 8.1.), за відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження припинення (розірвання) сторонами цього правочину в установленому законом порядку.

Предметом позову в даній справі є стягнення штрафних санкцій (у формі пені та штрафу) за прострочення виконання негрошового зобов`язання (не поставки товару в узгодженому обсязі в установлений строк). Тобто до обставин, що входять до предмету доказування в даній справі належить наявність між сторонами договірних правовідносин; факт порушення відповідачем договірних зобов`язань; та наявність підстав для застосування до нього такої міри відповідальності як стягнення неустойки.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За частиною 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві в строк, установлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 664 цього Кодексу обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо в строк, установлений договором, він готовий до передання покупцеві в належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Суд установив, що підписавши договір поставки № 242НЖК від 20.07.2022, разом із специфікаціями № 1 та № 2 до нього, відповідач зобов`язався поставити в строк по 03.08.2022 позивачу товар, насіння соняшнику врожаю 2021 року, в загальному обсязі 1000 тонн, за ціною 10400 грн (з ПДВ) за 1 тонну; умови поставки: DAP склади ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат», вул. Прилуцька, 2, м. Ніжин, Чернігівська область, згідно з «ІНКОТЕРМС - 2010».

Відповідач порушив договірні зобов`язання, в установлений строк не поставив позивачу товар, насіння соняшнику врожаю 2021 року, обсягом 468,26 тонн, вартістю 4869904 грн.

У відзиві на позов відповідач, та його представник у судовому засіданні 24.05.2023, підтвердив факт підписання директором Товариства договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022 та специфікації № 1 до нього. Натомість, заперечив підписання специфікації № 2 до цього Договору, відтак, і наявність підстав для нарахування та стягнення штрафних санкцій, розмір яких погоджений сторонами в п. 6.2 цього Договору.

За висновком суду, заперечення відповідача спростовуються наявними матеріали справи.

Суд, у судовому засіданні 03.05.2023, залучив до матеріалів справи оригінали договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022 та специфікацій № 1 та № 2 від 20.07.2022 до нього.

Суд установив, що перелічені документи, від імені відповідача, підписані директором ТОВ «Крапив`янське» Салієм Г.П. та посвідчені печаткою цього Товариства. Водночас, печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин.

Установивши наявність відбитків печатки відповідача на перелічених документах, суд вважає, що останній несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, інших документах, що фіксують здійснення господарських операцій.

У ході судового розгляду відповідачем не були надані докази на підтвердження того, що печатка була загублена, викрадена або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла протиправно скористатись інша особа. Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 03.02.2020 у справі № 909/1073/17.

Зокрема за замовленням позивача, Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (КНДІСЕ), проведена судова почеркознавча експертиза в господарській справі № 927/215/23, за результатами якої наданий висновок № 8728/8729/23-32 від 28.03.2023, яким підтверджено, що підписи від імені постачальника (ТОВ «Крапив`янське»), що містяться в договорі поставки № 242НЖК від 20.07.2022, специфікації № 1 до договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022, специфікації № 2 до договору поставки № 242НЖК від 20.07.2022, у графах «від імені постачальника» та «директор» - виконані однією особою.

Суд установив, що відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про взяття ним зобов`язань з поставки товару, обумовленого специфікацією № 2 до договору № 242НЖК, оскільки продовжив постачати позивачу товар, насіння соняшнику врожаю 2021 року, понад обсяг, погоджений специфікацією № 1 до цього Договору, про що свідчить товарно-транспортна накладна № 361 від 28.07.2022 та видаткова накладна № 49 від 28.07.2022.

З огляду на встановлені обставини, суд відхилив заперечення відповідача як такі, що не відповідають дійсності та спростовуються наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За статтею 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення в сфері господарювання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (частина 2 статті 612 ЦК України).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частина 2 статті 217 ГК України).

За визначенням статей 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина 1 статті 624 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За частиною 4 статті 231 ГК України, в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначений, санкції застосовуються в розмірі передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній визначеній грошовій сумі, або в відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторони в п. 6.2. Договору встановили, що за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару постачальник сплачує пеню в розмірі 1% від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення виконання зобов`язання та, додатково, в разі прострочення поставки товару в строк понад 20 календарних днів, постачальник сплачує штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Суд констатує, що обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла в період прострочення виконання зобов`язання, як передбачено приписами статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», не підлягає застосування до спірних правовідносин, оскільки зобов`язання відповідача з поставки товару не є грошовим.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлене законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Керуючись п. 6.2. Договору позивач, за період з 04.08.2022 по 31.01.2023 (за 180 календарних днів), нарахував до стягнення з відповідача 8765827,20 грн пені та 973980,80 грн штрафу за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару в установлений строк, обсягом 468,26 тонн.

Суд перевірив розрахунок штрафних санкцій (доданий до позовної заяви) та встановив, що він є арифметично вірним.

Позивач звертаючись до суду з позовом, зменшив розмір штрафних санкцій за Договором до 2622256,00 грн, з них 1648275,20 грн сума пені та 973980,80 грн сума штрафу, обмеживши їх сумою прямих збитків (468,26 т х 5600 грн), зумовлених різницею в ціні, встановленої на момент укладення договору з ТОВ «Крапив`янське» та на момент закупки спірного товару в іншого постачальника - ТОВ АПК «Магнат» за: договором поставки № 1/Ф21 від 27.01.2021 та специфікацією № 10 від 12.08.2022 до нього, видатковими накладними № 207 від 16.08.2022, № 208 від 17.08.2022, № 209 від 16.08.2022 та платіжними дорученнями № 6423 від 19.08.2022 та № 6444 від 22.08.2022, за якими спірний товар придбаний по 16000,00 грн за 1 тонну, що була середньою ринковою в серпні 2022 року, згідно з експертним висновком Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-19 від 30.01.2023.

Необхідність придбання позивачем спірного товару (сировини) зумовлена його зобов`язаннями з поставки готової продукції (олії соняшникової) за зовнішньоекономічним контрактом № SSB20220725 від 20.07.2022, укладеним з компанією нерезидентом Reka Bitkisel Yaglar San Ve Tic A.S.

Представник відповідача усно, в судовому засіданні 24.05.2023, клопотав зменшити розмір штрафних санкцій, зазначаючи про їх надмірність.

Представник позивача проти зменшення розміру штрафних санкцій заперечив. Вважає, що відповідач неправомірно, в односторонньому порядку, відмовився від виконання договірних зобов`язань з поставки узгодженого обсягу товару, що завдало позивачу прямих збитків. До цього часу його зобов`язання залишаються невиконаними. Водночас, зменшення штрафних санкцій нівелюватиме їх правове значення, як міри відповідальності контрагента, що має на меті захист майнових прав та інтересів кредитора.

Якщо за порушення зобов`язання встановлена неустойка, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина 1 статті 624 ЦК України).

Частиною 1 статті 550 ЦК України встановлене загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки в усіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні в зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Водночас частина 3 статті 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України установлене право суду на зменшення розміру санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; тривалість прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо (аналогічний висновок про застосування норми права викладений в постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 924/243/19).

Наведені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру до заподіяних збитків, з метою забезпечення дотримання розумного балансу інтересів кредитора та боржника.

Таким чином, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд насамперед, повинен забезпечити баланс інтересів сторін, з урахуванням установлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Наведений висновок застосований Верховним Судом у постанові від 26.05.2020 у справі № 918/289/19.

Матеріалами справи підтверджується, що в зв`язку з тим, що відповідач не поставив товар у строк, установлений договором № 242НЖК та специфікаціями № 1 та № 2 до нього, позивач 12.08.2022, підписав з іншим постачальником - ТОВ АПК «Магнат» специфікацію № 10 від 12.08.2022 до договору № 1/Ф21 від 27.01.2021 на поставку насіння соняшника обсягом 500 тонн, що ним отриманий за видатковими накладними № 207 від 16.08.2022, № 208 від 17.08.2022 та № 209 від 16.08.2022, за вищою ціною - по 16000 грн за 1 тонну (ніж погоджено з ТОВ «Крапив`янське» на день підписання спірної специфікації до Договору № 242НЖК), яка була середньою ринковою, станом на 12.08.2022, згідно з експертним висновком Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-19 від 30.01.2023.

Таким чином, оскільки позивач обмежив розмір штрафних санкцій за Договором поставки № 242НЖК розміром прямих збитків, зумовлених порушенням відповідачем договірних зобов`язань, суд не вбачає підстав для зменшення їх розміру, відтак, відхилив клопотання відповідача як необґрунтоване.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлений статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 ГПК України). Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Враховуючи, що відповідач, у порушення вимог статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України, договірні зобов`язання своєчасно не виконав, товар в обсязі, узгодженому сторонами в Договорі № 242НЖК від 20.07.2022 та специфікації № 2 від 20.07.2022 до нього, в установлений строк позивачу не поставив, як наслідок, останній поніс додаткові витрати, пов`язані з закупівлею товару в іншого контрагенту за вищою ціною, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 2622256,00 грн.

При ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п.5 частини 1 статті 237 ГПК України).

За частинами 1 та 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать: витрати на професійну правничу допомогу; витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Виходячи зі змісту частин 1 та 4 статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 39333,84 грн та судові витрати на проведення експертизи в сумі 2294,21 грн (підтверджені актом від 28.03.2023 здачі-приймання висновку експертів № 8728/8729/23-32 у цій справі та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 22.03.2023), судом покладені на відповідача.

За висновком суду, на момент ухвалення судового рішення, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких позивач указав у позовній заяві (73137,20 грн). Судом враховане повідомлення представника позивача, в судовому засіданні 24.05.2023, про намір додатково, в установленому законом порядку, подати належні докази на підтвердження розміру та реальності заявлених ним витрат.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76 - 79, 91, 123, 129, 178, 184, 233, 236, 238, 241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Ніжинський жиркомбінат» (вул. Прилуцька, 2, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крапив`янське» (вул. Каденюка, буд. 10, с. Кропивне, Бахмацький район, Чернігівська область, 16574; ) про стягнення 2622256,00 грн, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крапив`янське» (вул. Каденюка, буд. 10, с. Кропивне, Бахмацький район, Чернігівська область, 16574; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Ніжинський жиркомбінат» (вул. Прилуцька, 2, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600; код ЄДРПОУ 00373,20 грн пені, 973980,80 грн штрафу, 39333,84 грн судового збору, 2294,21 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 31.05.2023

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко