ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/963/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю:

від ТОВ «Амальгама Люкс» - адвокат Фігель С.І. (довіреність від 03.01.2023);

від ТОВ «Делівері» - адвокат Желудков В.В. (довіреність від 09.01.2023)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс»

на рішення Господарського суду Одеської області від 30.12.2022

по справі №916/963/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері»

про стягнення 385 591,74 грн.

суддя суду першої інстанції - Петров В.С.

місце винесення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст рішення складено та підписано 01 лютого 2023 року

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» про стягнення неустойки і збитків, в якому враховуючи уточнену позовну заяву від 12.09.2022 року просить стягнути з відповідача ТОВ «Делівері» на його користь грошові кошти в розмірі 385591,74 грн., з яких: 321,13 грн. - пені; 755,18 грн. - інфляційних втрат; 182,32 грн. - 3% річних; 5504,14 грн. - неустойки за прострочення повернення орендованого майна; 378828,97 грн. - збитків, що виникли у зв`язку із пошкодженням орендованого майна та неповернення частини обладнання.

В обґрунтування позовних вимог, ТОВ «Амальгама Люкс» посилається на те, що на праві приватної власності належить нерухоме майно - нежитловий об`єкт, який розміщений за адресою м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 112. Зазначений нежитловий об`єкт використовується позивачем, як для здійснення власної виробничої діяльності, так і для здачі частини площі у оренду іншим суб`єктам господарювання.

Також, в позові позивачем зазначається, що з 2009 року між ним та відповідачем наявні орендні правовідносини, в яких позивач як орендодавець передавав у тимчасове платне користування відповідачу, як орендарю, частини нежитлових приміщень об`єкту нерухомого майна, який розміщений за адресою м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 112, а останній зобов`язувався використовувати його відповідно до своїх статутних цілей, а саме: розміщення офісу і складу відділення відповідача та своєчасно сплачувати встановлену орендну плату.

Однак, 15.09.2021 року позивачу в присутності представників Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області уповноваженим представником відповідача було передано за актом приймання-передачі орендоване майно, яке мало численне пошкодження, знаходилося у брудному та незадовільному стані, такому, що інтенсивно експлуатувалося без проведення будь-яких поточних ремонтів, та такому, що потребує відновлювального ремонту. Також було виявлено відсутність частини майна, яким був обладнаний об`єкт оренди, коли передавався відповідачу.

Позивач зазначає, що відповідач частково погодився з зауваженнями позивача стосовно недоліків майна при його поверненні, про що вніс власні коментарі на зворотній стороні акту приймання-передачі майна від 15.09.2021 року.

Крім того, в позові позивачем зазначається, що 15.09.2021 року орендар передав орендодавцю об`єкт оренди у пошкодженому стані, такому, що потребує відновлювального ремонту понад нормальний знос та не повернув частину обладнання майна, яке було невід`ємною його частиною.

В зауваженнях до акту приймання-передачі відповідач з пошкодженнями погодився частково, засвідчив присутність під час приймання-передачі фахівців Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області та зауважив:

- приміщення має нормальний фізичний знос, та передається у стані не гіршому, ніж на час приймання;

- естакада не має просідань;

- кондиціонер GN-12 приймався без пульта дистанційного керування;

- світильники денного світла та пожежна сигналізація у приймалися без перевірки роботоспроможності.

- водолічильник не приймався.

Крім того, позивач зазначає, що з іншими пошкодженнями майна представник відповідача погодився та не повідомив своєї позиції стосовно переліку відсутнього майна, яке зазначене в акті приймання-передачі від 15.09.2021 року.

Також позивач вказує, що з метою недопущення настання додаткових збитків, які можуть виникнути з простою майна, з 16.09.2021 року були розпочаті відновлювальні роботи з залученням підрядника ФОП Князева С.Г. на підставі договору підряду ЮО-22 від 04.04.2011 року. Так, відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт № 428 від 18.10.2021 року позивач вже сплатив підряднику за виконані роботи з відновлення частини рампи (естакади), яка знаходилася у фактичному користуванні відповідача, 27450,00 грн. та витратив матеріалів на загальну суму 3211,29 грн. з ПДВ. Відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт № 429 від 29.10.2021 року позивач вже сплатив підряднику за виконані роботи з відновлення частини офісних приміщень, які знаходилася у фактичному користуванні відповідача, 73077,00 грн. та витратив матеріалів на загальну суму 35324,06 грн. з ПДВ. Відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт № 430 від 29.10.2021 року позивач вже сплатив підряднику за виконані роботи з ремонту частини профнастилу складу, який знаходився у фактичному користуванні відповідача, 2420,00 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.12.2022 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» про стягнення 385591,74 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» пеню в сумі 321,13 грн., інфляційні втрати в сумі 755,18 грн., 3% річних в сумі 182,32 грн., вартість неповернутої частини обладнання в сумі 5482, 97 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 101, 12 грн., витрати на правову допомогу в сумі 402, 13 грн.

В задоволенні решти частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» - відмовлено.

В мотивах прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав, що відповідачем несвоєчасно були виконані зобов`язання за договором оренди № ЮО-500 від 01.12.2020 щодо внесення орендної плати з вересень по 25 серпня 2021 року, відповідно суд вважає вірним здійснений позивачем розрахунок пені на суму боргу в розмірі 35776,88 грн. за період з 26.08.2021 по 26.10.2021, що склала 1018,42 грн., з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період нарахування, включаючи день оплати, як це передбачено умовами п. 9.1 договору.

При цьому, судом вказано, що з огляду на часткову сплату відповідачем в сумі 697,29 грн. нарахованої пені, відповідно суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення 321,13 грн. пені.

Щодо заявлених вимог про наявність збитків та заподіяння їх саме відповідачем, судом першої інстанції було зазначено, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що ці витрати обумовлені винними діями відповідача, а також доказів причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і цими витратами. При цьому в рішенні вказано, що судом не прийнято зазначений експертний висновок № 125-049 від 12.11.2021 в якості належного доказу по справі, оскільки даним висновком не доведено наявність збитків та заподіяння їх саме відповідачем.

Місцевий господарський суд відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині стягнення збитків у розмірі 353346,00 грн. та 20000,00 грн. витрат на проведення будівельно-технічного дослідження виходив з того, що:

- матеріали справи не містять відомостей в якому стані передавався об`єкт оренди відповідачу 01.12.2020;

- обстеження проводилося 30.09.2021 без присутності представників відповідача та після початку відновлювальних робіт;

- експертом не досліджувалися матеріали, із яких вбачається в якому стані об`єкт оренди був переданий відповідачу 01.12.2020;

- експертом у висновках не зазначений розрахунок фізичного зносу;

- позивачем не доведено наявність збитків та їх заподіяння саме відповідачем.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено розміру збитків в сумі 373346,00 грн. саме внаслідок неправомірних дій відповідача.

Узагальнені вимоги та доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 30.12.2022 року по справі № 916/963/22 в частині відмови у стягненні з відповідача ТОВ «Делівері» неустойки за користування річчю за час несвоєчасного повернення майна в розмірі 5504,14 грн. та збитків у розмірі 373346 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача ТОВ «Делівері» на користь позивача ТОВ «Амальгама Люкс» усі судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків та допустився припущення, що, якщо якісь особи проводять вивезення майна відповідача з орендованого приміщення, то це є підтвердженням того, що у цей час вони і є уповноваженими особами на підписання акту приймання-передачі.

Скаржник зазначає, що під час винесення рішення, що суд першої інстанції не врахував того, що відповідач є юридичною особою Товариством з обмеженою відповідальною «Делівері», зареєстрованою відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до відкритих реєстраційних даних, особою яка обрана (призначена) до органу управління юридичної особи та уповноважена представляти юридичну особу відповідача у правовідносинах з третіми особами, та яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та інші документи, є Лакатош Олена Сергіївна.

ТОВ «Амальгама Люкс в апеляційній скарзі також зазначає те, що відмовляючи у задоволені позову в частині стягнення неустойки за ч. 2 ст. 785 ЦК України у розмірі подвійної плати за користування орендованим майном, суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано зазначив, що у позивача були наявні «суб`єктивні фактори», які призвели до затримки підписання акту приймання- передачі орендованого майна та «позивач не прийняв довіреність відповідача без пояснення причин», оскільки уповноважені особи відповідача 14.09.2021 року були відсутні.

Скаржник зазначає, що суд не врахував того, що наявність осіб в орендованому приміщенні та наявність уповноваженого представника з можливістю засвідчити свої повноваження довіреністю - не є тотожним.

Отже, на думку скаржника, не з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи в частині підтвердження повноважень представника відповідача 14.09.2021 року та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а саме неприйняття позивачем довіреності відповідача, що відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення у цій частині та ухвалення нового рішення.

Скаржник зазначає, що 01.12.2020 відповідач за актом приймання-передачі майна до договору оренди без зауважень прийняв майно та обладнання, яким було облаштовано об`єкт оренди, засвідчуючи, що воно відповідає умовам та призначенню укладеного Договору, з підтвердженням, що електротехнічне та інше обладнання є невід`ємною частиною об`єкту оренди.

Позивач вважає, що акт приймання-передачі майна від 01.12.2020 до договору оренди ЮО-500 від 01.12.2020 та відсутність у ньому будь-яких зауважень відповідача про недоліки майна є належним доказом того, що майно не було пошкоджене, забруднене, а подекуди знищене або взагалі відсутнє.

14.09.2021 відповідач не забезпечив наявності уповноважених осіб на приймання-передачу приміщення, не передав приміщення за актом приймання- передачі, здійснював демонтаж деякого обладнання, розміщеного в орендованих приміщеннях та вивезення майна.

15.09.2021 орендар передав орендодавцю об`єкт оренди у пошкодженому стані, такому, що потребує відновлювального ремонту понад нормальний знос та не повернув частину обладнання майна, яке було невід`ємною його частиною.

У зауваженнях до акту приймання-передачі відповідач з пошкодженнями погодився частково, прокоментував деякі пошкодження майна та фактично відмовився виконувати приписи ч. 1 ст. 779 ЦК України з усунення погіршення речі, які сталися з його вини.

Для фіксації пошкоджень саме на дату передачі відповідачем майна позивачу було залучено фахівців Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області, які були присутні 14.09.2021 року та 15.09.2021 року, і засвідчили наявність пошкоджень, зафіксували їх об`єм та здійснили фото фіксацію власними технічними засобами. 30.09.2021 експерт перебував на об`єкті експертизи та проводив огляд, але встановлення пошкоджень, фіксації його об`єму та фото фіксації не проводилося, так як ці дії вже були проведені раніше, 15.09.2021 року, в зв`язку з чим представники відповідача не викликалися.

Представниками відповідача одночасно з представниками позивача та Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області проводилася фото/відео фіксація, між тим відповідач не зазначає в своїх запереченнях, що обсяг пошкоджень, встановлений 15.09.2021 є більшим, ніж обсяг пошкоджень визначений у відповідних висновках експерта.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що з експертного висновку № 125-049 від 12.11.2021 року вбачається, що судовим експертом, було досліджено приміщення, які орендував відповідач та виявлено, серед іншого:

- приміщення офісу забруднене, має пошкодження стін, шпалер, стелі, підлоги, плитки, дверей, пошкоджено та частково відсутнє обладнання душових та вбиралень, пошкоджено електричне та опалювальне обладнання, відсутні внутрішні ключі дверей та внутрішній замок одної двері.

- приміщення складу забруднене, має пошкодження металевої обшивки внутрішньої та зовнішньої частин складських приміщень, пошкоджено металопластикові двері, має пошкодження електричного обладнання, відсутні внутрішні ключі усіх дверей.

- під`їзна частина приміщення (естакада під навісом) має просідання та пошкодження стиків плит, пошкоджена облицювальна плитка сходів на естакаду.

З огляду на вищевикладене, позивачем та незалежним фахівцем зафіксовано, а відповідачем не спростовано, що окремі офісні та складські приміщення, а також споруда рампи на час дослідження мають окремі пошкодження, які виникли під час експлуатації приміщень відповідачем та потребують виконання відновлювальних робіт.

Вартість відновлювального ремонту, потреба у якому виникла за час експлуатації відповідачем, в цінах на дату складання висновку, тобто на 12.11.2021, склала - 289 200,00 грн.

Скаржник зазначає, що встановлення, обміри та фото фіксація пошкоджень майна відбулася фактично 15.09.2021 року, про що свідчить дата на фото, які є додатками до експертного висновку № 125-049 від 12.11.2021 року.

ТОВ «Амальгама Люкс» в апеляційній скарзі зазначає, що матеріали справи не містять жодних заперечень відповідача стосовно наявності пошкоджень саме під час передачі майна, відповідач заперечував свою причетність до цих пошкоджень майна, яке знаходилося у нього в оренді, та, перейнявши на себе повноваження експерта, заперечував методики та порядок застосування розрахунків виконаних експертом.

Зазначеного суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення не врахував, а отже висновки суду першої інстанції в частині відсутності доказів того, що відновлювальний ремонт приміщення розрахований експертом відновить приміщення саме до такого стану, в якому воно передавалось в оренду є безпідставними, оскільки експертом розраховувалося лише вартість закупівлі матеріалів та ринкова вартість робіт саме для відновлення пошкоджень майна, заподіяних відповідачем.

Доводи інших учасників провадження у справі.

17.03.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилається на те, що рішення суду було ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюка І.Г., суддів: Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2023.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/963/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/963/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" на рішення Господарського суду Одеської області від 30.12.2022 по справі №916/963/22 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

23.02.2023 матеріали справи №916/963/22 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» на рішення Господарського суду Одеської області від 30.12.2022 по справі № 916/963/22.

Призначено розгляд справи № 916/963/22 на 04.04.2023 о 14:00 год.

27.03.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛІВЕРІ» - адвоката Желудкова Владислава Володимировича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій просив судове засідання у справі №916/963/22, розгляд якої призначено на 04.04.2023 о 14:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу власних технічних засобів та програмного забезпечення «відеоконференцзв`язку» за зареєстрованою на офіційному веб-порталі судової влади України електронною адресою: @mail.gov.ua.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛІВЕРІ» - адвоката Желудкова Владислава Володимировича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою комплексу «відеоконференцзв`язку» по справі №916/963/22 розгляд якої призначено на 04.04.2023 о 14:00 год. - задоволено та надано можливість представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛІВЕРІ» - адвокату Желудкову Владиславу Володимировичу взяти участь у судовому засіданні, яке призначене на 04.04.2023 о 14:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «відеоконференцзв`язку» за зареєстрованою на офіційному веб-порталі судової влади України електронною адресою: @mail. gov.ua.

В судовому засіданні 04.04.2023 оголошено перерву до 22.05.2023 о 14:30.

У судовому засіданні 22.05.2023 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» просив рішення Господарського суду Одеської області від 30.12.2022 у справі №916/963/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» без задоволення.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статей 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» на праві приватної власності належить нерухоме майно - нежитловий об`єкт (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101), який розміщений за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 112, та складається зі складу за літерою Є-2 загальною площею 3316,0 кв.м; цеху за літерою Ч-2 загальною площею 2360,37 кв.м; складу за літерою Ш загальною площею 203,6 кв.м; будівлі газорозподільного пункту за літерою Щ загальною площею 19,5 кв.м; будівля складу за літерою Ю загальною площею 46,3 кв.м; навіси з рампою за літ.: 1А, 1Б, 1В, 1Г, У, Х1, Х2; склад за літ Я; споруди № 3, 14, 15, 16, 43, 44, 45, 1; огорожі № 4-13, 33, 40, 41, 42, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 110431593 від 12.01.2018 р.

Як вбачається із матеріалів справи, з 2009 року ТОВ «Амальгама Люкс» та ТОВ «Делівері» перебували в орендних правовідносинах, в яких позивач як орендодавець передавав у тимчасове платне користування відповідачу як орендарю частини нежитлових приміщень нежитлового об`єкту нерухомого майна, який розміщений за адресою м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 112, а саме:

- 31.07.2009 був укладений договір оренди нежитлового приміщення № ЮО-51, який діяв до 05.04.2012 згідно положень додаткового договору від 05.04.2012;

- 02.04.2012 був укладений договір оренди нежитлового приміщення № ЮО-104, який діяв до 31.12.2014 згідно положень додаткового договору № 8 від 03.11.2014;

- 31.12.2014 був укладений договір оренди нежитлового приміщення № ЮО-247, який діяв до 25.12.2017 згідно положень додаткового договору № 9 від 22.12.2016;

- 01.12.2017 був укладений договір оренди нежитлового приміщення № ЮО-415, який діяв до 30.11.2020 згідно положень додаткового договору № 6 від 05.12.2019.

Також 01.12.2020 між ТОВ «Амальгама Люкс» та ТОВ «Делівері» був укладений договір оренди нежитлового приміщення № ЮО-500, відповідно до умов п. 1.1. якого орендодавець (ТОВ «Амальгама Люкс») передає, а орендар (ТОВ «Делівері») приймає в строкове платне користування офісне та складське приміщення загальною площею 667 кв.м, розміщене за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 112 та майно, що є власністю орендодавця та складається з: 105 кв.м офісного приміщення; 562 кв.м складського приміщення; 1 (одного) контейнеру для твердих побутових відходів.

Майно передається в оренду з метою здійснення господарської діяльності передбаченої статутом орендаря.

Згідно п. 1.3. договору оренди № ЮО-500 вартість майна, що орендується, з урахуванням індексації дорівнює його балансовій вартості на дату укладання договору,

Положеннями п. 2.3. договору оренди № ЮО-500 передбачено, що у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю, орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю за цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

У п. 3.1. договору оренди № ЮО-500 визначено, що за домовленістю сторін розмір орендної плати за оренду майна, здійснюється з розрахунку:

- 139,18 грн., в т.ч. 20% ПДВ за один кв.м офісного приміщення;

- 113,40 грн., в т.ч. 20% ПДВ за один кв.м складського приміщення;

- 300,00 грн., в т.ч. 20% ПДВ за один контейнер для твердий побутових відходів.

Загальна сума орендної плати складає 78644,70 гривень з ПДВ (20%) за календарний місяць.

Відповідно до п. 3.2. договору оренди № ЮО-500 орендна плата, сплачується орендарем на умовах 100% попередньої оплати не пізніше 25 числа місяця, що передує наступному місяцю оренди. Орендна плата сплачується орендарем, починаючи з дня підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення в оренду.

Згідно п. 3.4. договору оренди № ЮО-500 орендар оплачує витрати на утримання майна та вносить плату за комунальні послуги окремо та інші платежі, не пізніше 25 числа місяця, послідуючого за розрахунковим, згідно з рахунками орендодавця.

У п. 3.5. договору оренди № ЮО-500 сторони передбачили, що орендар відшкодовує орендодавцю витрати на:

- електроенергію на підставі окремого рахунку орендодавця відповідно до показників електролічильників: «НІК2301АП1» заводський номер 0380220; «НІК2301АП1» заводський номер 0664646 та «НІК АРЗ.0000.0.11» заводський номер № 10444853 в термін, зазначений у п. 3.4. договору (п. 3.5.1. договору);

- водопостачання та водовідведення на підставі окремого рахунку орендодавця відповідно до показників водолічильника NOVATOR, заводський номер - 0162828 в термін, зазначений у п. 3.4. договору (п. 3.5.2. договору);

Положеннями п. 5.7. договору оренди № ЮО-500 передбачено, що у разі закінчення строку дії цього договору орендна плата вноситься орендарем до дня фактичної передачі орендодавцю за актом приймання-передачі орендованого майна.

Згідно п. 4. договору оренди № ЮО-500 орендар, окрім іншого, зобов`язується:

- своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором (п. 4.4. договору);

- не пізніше 10-го числа місяця послідуючого за звітним місяцем, підписувати та надавати орендодавцю, акти прийому-передачі наданих послуг з оренди та інших актів, передбачених цим договором (п. 4.5. договору);

- забезпечувати представникам орендодавця доступ до орендованого майна, встановленого на орендованій площі обладнання, апаратури інших спеціальних пристроїв та технічних засобів комунікації для необхідних оглядів обладнання та засобів електрозв`язку, мереж водопроводу, каналізації, системи центрального опалення тощо, а також за погодженням з орендодавцем - представникам органів влади при виконанні ними своїх службових обов`язків (п. 4.8. договору);

- письмово погоджувати з орендодавцем проведення своїми коштами необхідного поточного ремонту орендованих приміщень, обладнання та інвентарю. Орендодавець має право здійснювати поточний ремонт орендованого приміщення, обладнання та інвентарю виключно за письмовим зверненням орендаря, узгодженого з орендодавцем, на підставі окремого рахунку виставленого орендодавцем та сплаченого орендарем, у строки, які погоджуються додатково (п. 4.9. договору);

- заміна ламп освітлення, якими облаштоване орендоване приміщення здійснюється виключно представниками орендодавця за письмовим зверненням орендаря, узгодженого з орендодавцем, на підставі окремого рахунку виставленого орендодавцем та, сплаченого орендарем (сума рахунку складає: вартість лампи та вартість послуг 20,00 гри. з ПДВ 20%), у строки, які погоджуються додатково (п. 4.8. договору).

Відповідно до п. 6.1. договору оренди № ЮО-500 орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором по акту приймання-передачі майна.

Згідно п. 7 договору оренди № ЮО-500 орендодавець має такі права, зокрема: :

- вимагати своєчасної оплати оренди майна (п. 7.1. договору);

- змінювати розмір орендної плати (п. 7.2. договору);

- у любий час контролювати наявність переданого в оренду за договором майна та його використання за цільовим призначенням (п. 7.3. договору);

- орендодавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку попередивши про це орендаря за два місяця. Повідомлення про розірвання договору направляється на адресу орендаря, яка зазначена у розділі «Адреси та банківські реквізити» цього договору (п. 7.4. договору).

01.12.2020 сторонами по справі складено та підписано акт приймання-передачі орендованого майна, згідно якого позивач як орендодавець передав, а відповідач як орендар прийняв в строкове платне користування об`єкт нерухомості, нежитлову будівлю площею 667,00 кв.м, з яких 105,00 кв.м офісного приміщення та 562 кв.м складського приміщення, яке розміщене за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 112, що знаходиться у власності орендодавця. Також згідно п. 2 цього акту орендодавець передав, а орендар прийняв обладнання, яким облаштовано об`єкт оренди, а саме (вказується назва обладнання, кількість та балансова вартість з ПДВ 20% в гривнях):

- контейнер для побутових відходів 1 шт. - 1800,00 грн.

- електротехнічне обладнання: електролічильники - 3 шт.: електролічильник «НІК2301АП1» заводський номер 0380220 (показники лічильника 105224) - 1шт. - 521,96 грн.; електролічильник «НІК 2301 АП1» заводський номер 0664646 (показники лічильника 846809) - 1 шт. - 720,00 грн.; електролічильник NIК № АР3.0000.0.11 заводський номер 10444853 (показники лічильника 6432) - 1 шт. - 1396,50 грн.; кондиціонери -2 шт.: GN-09 «TOSOT» - 1 шт. - 4144,61 грн., GN-12 «TOSOT» - 1 шт. - 5233,25 грн.; світильники люмінесцентні «NORTHCLIFFE» -18 шт. - 3159,00 грн.; лампи люмінесцентні - 72 шт. - 484,57 грн.; світильники точкові - 10 шт. - 71,90 грн.; лампи енергозберігаючі «EXR.-63» - 10 шт. - 197,20 грн.; світильник аварійний - 4 шт. - 389,60 грн.; світильники алюмінієві вуличні - 11 шт. - 1100 грн.; лампи енергозберігаючі зовнішнього освітлення -11 шт. - 218,46 грн.; світильники денного освітлення дволампові -26 шт. 2600,00 грн.; лампи денного освітлення - 52 шт. - 1040,00 грн.; прожектор MAGNUM LHF 500 - 2 шт. - 52,86 грн.; щит для електролічильника -1 шт. - 166,21 грн.; щит для електролічильника -1 шт. - 171,60 грн.; вентилятори - 4 шт. - 319,96 грн.; металева шафа 1 шт. - 250 грн.,; автоматичний вимикач 32А -1 шт. - 50,00 грн.; автоматичний вимикач 16А - 5 шт. -100,00 грн.; світильники ЛД - 36x2 -15 шт. - 3750,00 грн.; лампи ЛД-36 - 30 шт. -600,00 грн.; розетки - 7 шт. - 420 грн.; вимикачі світла - 11 шт. - 660 грн.; світильник «Таблетка» - 1 шт. -150 грн.; електроролети - 3 шт. - 40683,55 грн.; аварійний світильник «Вихід» - 1 шт. - 200 грн.; ручки для механічного відкриття ролет - 2 шт. - 6000,00 грн.;

- протипожежне обладнання: обладнання пожежної сигналізації - 1 шт. - 9225,60 грн.; кошма-1 шт. -186,00 грн.; багор - 1 шт. -100,00 грн.; лопата - 1 шт.: - 48,00 грн.; сокира - 1 шт. -107,00 грн.; відро - 2 шт. -112,00 грн.; лом - 1 шт. - 100,00 грн.; вогнегасник -1 шт. - 270 грн.; система пожежної сигналізації 18000,00 грн., яка включає в себе: прилад «Тирас» 6 Л - 1 шт.; оповіщувач пожежний: ручний - 1 шт.; оповіщувач світлозвуковий «Шмель» - 2 шт.; світове табло «Пожежа» -1 шт.; оповіщувач пожежний тепловий - 5 шт.; світове табло «Вихід» - 1 шт.

- мережеве обладнання: шафа настінна 19" 12U -1 шт. - 2062,80 грн.; ДБЖ Еаton 3S 550VA - шт. - 784,80 грн.; полиця 19" 350мм.- 1 шт. -147,96 грн.; патч - панель 19 24 * RJ45 UTR - 1 шт. - 351,96 грн.; патч - панель ISDN 25- портів -1 шт. -354,12 грн.; організатор кабелю - 2 шт. -216,48 грн.; фальш - панель 19", 2U - 4 шт. - 191,04 грн.; hамка одинарна 10 шт. - 87,60 грн.; платина розетки на 2 модулі -10 шт. - 298,80 грн.; модуль RJ45 UTR, кат. 5е - 20 шт. - 228,00 грн.; коробка монтажна 10 шт. - 26,40 грн.

Також у вказаному акті сторонами було засвідчено, що на об`єкті оренди протікання води та втрати електричної енергії не виявлено. Територія встановлена для пересування (проїзду) орендаря знаходиться в належному технічному й санітарному стані. Електротехнічне та інше обладнання, що знаходиться на об`єкті оренди є невід`ємною частиною об`єкту оренди за договором оренди нежитлового приміщення № 100-500 від 01.12.2020, а за зберігання та належну експлуатацію якого орендар несе повну матеріальну відповідальність з моменту укладання цього акту. У разі припинення дії договору орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди, а також електротехнічне та інше обладнання в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням фізичного зносу.

Таким чином, підписавши акт приймання-передачі майна, орендар згідно положень п. 2.1. договору оренди № ЮО-500, вступив у строкове платне користування майном.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, 02.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Делівері» було укладено додатковий договір № 1 до договору оренди нежитлового приміщення № ЮО-500 від 01.12.2020, в якому сторони змінили розмір орендної плати, що склала 146,14 грн., в т.ч. 20% ПДВ, за один кв.м офісного приміщення; 119,07 грн., в т.ч. 20% ПДВ, за один кв.м складського приміщення; 300 грн., в т.ч. 20% ПДВ, за один контейнер для твердих побутових відходів. Загальна сума орендної плати складає 82562,04 грн. з ПДВ (20%) за календарний місяць. Вказаний додатковий договір набув чинності з 01.01.2021.

Позиція Південно - західного апеляційного господарського суду.

Предметом апеляційного розгляду є рішення суду в частині відмові у стягненні з відповідача ТОВ «Делівері» неустойки за користування річчю за час несвоєчасного повернення майна в розмірі 5504,14 грн. та збитків у розмірі 373346 грн.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною першої статті 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір оренди є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (ст. 759 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно частини шостої названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Делівері» направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» лист № 393-21 від 10.08.2021, яким відповідач, скориставшись передбаченим п. 5.4 договору оренди правом, повідомив про розірвання договору з 10.09.2021.

Згідно п. 5.4. договору оренди № ЮО-500 орендар має право розірвати цей договір оренди, письмово повідомивши про це орендодавця за 1 календарний місяць.

Положеннями ч. 3 та ч. 4 ст. 291 ГК України передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно статті 188 Господарського кодексу України розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом.

Між тим у відповідь на вищевказаний лист про розірвання договору позивачем направлено на адресу відповідача лист за вих. № 195 від 30.08.2021, яким повідомлено, що письмове повідомлення про намір розірвати договір орендарем орендодавця відбулося 13.08.2021, а тому позивач вважає за можливе припинити дію договору з 13.09.2021. Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» додатково повідомило орендаря, що враховуючи положення п. 2.3. та п. 4.12 договору, а також приймаючи до уваги факт пропозиції достроково розірвати договір, інтенсивну та довготривалу експлуатацію орендованого майна без проведення поточних ремонтів, орендодавець має підстави вважати, що мають місце факти пошкодження майна, та за для уникнення можливих протиріч просить забезпечити 14.09.2021 присутність уповноваженого представника ТОВ «Делівері» для фактичної передачі майна та підписання акту приймання-передачі орендованого майна за договором № ЮО-500 від 01.12.2020. Також позивач додатково повідомив відповідача про запрошення фахівців Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області для участі у прийманні-здачі майна для фіксування пошкодження орендованого майна у разі виявлення такого, для визначення розміру збитків.

За положеннями ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (ч. 3 ст. 653 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, як вірно встановлено місцевим господарським судом, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Делівері» досягли згоди щодо розірвання договору оренди нежитлового приміщення № ЮО-500 від 01.12.2020 з 13.09.2021, відповідно дію вказаного договору оренди з цього моменту припинено. Щодо вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» неустойки за користування річчю за час несвоєчасного повернення майна в розмірі 5504,14 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в листі від 30.08.2021 № 195 було вказано відповідачу про повернення майна - 14.09.2021.

Як встановлено колегією суддів, 15.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Делівері» складено та підписано акт приймання-передачі орендованого майна, згідно якого відповідач як орендар передав, а позивач як орендодавець прийняв у зв`язку з достроковим припиненням договору оренди нежитлового приміщення № ЮО-500 від 01.12.2020 об`єкт нерухомості, нежитлову будівлю площею 667,00 кв.м, з яких 105,00 кв.м офісного приміщення та 562 кв.м складського приміщення, яке розміщене за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 112, що знаходиться у власності орендодавця.

Відповідно до п. 9.12. договору оренди № ЮО-500 у разі порушення орендарем порядку повернення майна орендодавцю (в тому числі строку повернення майна орендодавцю більше ніж 3 робочих днів) орендар сплачує штраф на користь орендодавця в сумі 3 розмірів орендної плати, встановленої п. 3.1. договору. Так, в силу положень ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

У зв`язку з тим, що договір з ініціативи орендаря було розірвано з 13.09.2021, а майно фактично повернуто 15.09.2021, позивачем нараховано неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, що складає 5504,14 грн. (82562,04/30 х2дн.), яка заявлена до стягнення.

Передбачена частиною другою статті 785 ЦК України неустойка є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Законодавець у частині першій статті 614 ЦК України визначив, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Отже, відповідно до статті 614 ЦК України, для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 цього Кодексу, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання. Тобто судам потрібно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав. Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, судом першої інстанції зазначено, що акт приймання-передачі фактично було підписано 15.09.2021 у зв`язку з тим, що позивач без пояснень причин не прийняв довіреність, видану на ім`я представника відповідача, на якого був покладений обов`язок повернути об`єкт оренди. Так, суд дійшов висновку, що оформлення акту приймання-передачі майна на підтвердження повернення відповідачем орендованого майна із затримкою обумовлено суб`єктивними факторами з боку позивача, і вина відповідача в цьому не доведена позивачем. Таким чином, у даному випадку відсутня наявність вини відповідача, яка необхідна для застосування вимог положень ч. 2 ст. 785 ЦК України, проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та враховує наступні обставини справи.

Так, відповідач є юридичною особою - Товариством з обмеженою відповідальною «Делівері», зареєстрованою відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до відкритих реєстраційних даних, особою яка обрана (призначена) до органу управління юридичної особи та уповноважена представляти юридичну особу відповідача у правовідносинах з третіми особами, та яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та інші документи, є Лакатош Олена Сергіївна.

Як зазначає скаржник та не спростовано матеріалами справи, серед осіб, які 14.09.2021 були присутні, не було ані керівника відповідача Лакатош Олени Сергіївни, ані інших осіб, повноваження яких би підтверджувалися. Доказів наявності уповноважених осіб відповідача та, як наслідок, складеного акту приймання-передачі з боку відповідача у строк та фактів передачі його позивачу матеріали справи не містять, як і тверджень відповідача з цього приводу.

До матеріалів справи разом з позовною заявою додатком № 21 позивачем подана копія довіреності № 437-21 від 13.09.2021, видана керівником відповідача Лакатош Оленою Сергіївною повіреному Петришину Олександру Васильовичу, представляти інтереси відповідача перед позивачем з питань пов`язаних з припиненням дії договору оренди нежитлового приміщення № Ю0-500 від 01.12.2020 року, копія якої була засвідчена повіреним та надана позивачеві тільки 15.09.2021.

Таким чином, приймаючи до уваги завчасну обізнаність відповідача про строк, в який він повинен звільнити майно та передати його відповідно до умов договору та чинного законодавства за актом приймання-передачі, протиправно та безпідставно не передав його, керівник відповідача завчасно не попередив позивача, що делегував власні повноваження за довіреністю іншій особі, належним та допустимими доказами не довів суду, що така особа з довіреністю була присутня 14.09.2021, що дає підстави для наявність вини відповідача у вигляді необережності у договірних відносин та своїх обов`язків вчасно повернути майно.

Відтак, колегія суддів вважає вимоги щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» неустойки за користування річчю за час несвоєчасного повернення майна в розмірі 5504,14 грн. у період з 14.09.2021 по 15.09.2021 обґрунтованими, розрахунок є вірним, а отже підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» збитків у зв`язку із пошкодженням орендованого майна, колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивачем згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом першої інстанції, заявлено до стягнення збитки у зв`язку із пошкодженням орендованого майна в сумі 373 346,00 грн. які складаються з 353346,00 грн. - вартості відновлювального ремонту та 20000,00 грн. - витрат на проведення експертного дослідження, необхідність у проведенні якого виникла з огляду на невизнання відповідачем фактів пошкодження майна.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Разом з тим в силу положень статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною першою статті 225 Господарського кодексу України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків (ч. 3 ст. 225 ГК України).

Згідно положень ч. 1-3 статті 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків. Сторона господарського зобов`язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов`язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше. Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов`язаної сторони від подальшого виконання зобов`язання.

Отже, обов`язок з відшкодування збитків настає для суб`єктів господарювання у разі порушення господарського зобов`язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору (ст. ст. 224, 225 Господарського України, ст. 623 Цивільного кодексу України).

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В ч. 2 ст. 22 цього ж Кодексу наведено поняття збитків, якими є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В ч. 3 ст. 22 ЦК визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Так, відповідно до вказаних положень статті 623 та статті 22 Цивільного кодексу України відшкодуванню підлягають збитки, причиною яких є порушення зобов`язання, якого припустився боржник.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Слід зазначити, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Отже, на позивача покладений обов`язок доведення вини правопорушника, факту невиконання або неналежного виконання зобов`язання, прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання і завданими збитками та їх розмір.

Згідно п. 9.5. договору оренди № ЮО-500, якщо орендарем заподіяно шкоду майну, він відшкодовує збитки орендодавцю в порядку, передбаченому законодавством України.

Так, в акті приймання-передачі орендованого майна від 15.09.2021 вказано, що приміщення, які знаходилися в оренді, експлуатувалися без проведення поточного ремонту та знаходяться на дату передачі у незадовільному стані; приміщення об`єкта оренди є пошкодженими та потребують відновлювального ремонту, а саме:

- приміщення офісу забруднене, має пошкодження стін, шпалер, стелі, підлоги, плитки, дверей, пошкоджено та частково відсутнє обладнання душових та вбиралень, пошкоджено електричне та опалювальне обладнання, відсутні внутрішні ключі дверей та внутрішній замок одної двері;

- приміщення складу забруднене, має пошкодження металевої обшивки внутрішньої та зовнішньої частин складських приміщень, пошкоджено металопластикові двері, має пошкодження електричного обладнання, відсутні внутрішні ключі усіх дверей.

- під`їзна частина приміщення (естакада під навісом) має просідання та пошкодження стиків плит, пошкоджена облицювальна плитка сходів на естакаду.

Для детального фіксування зазначених недоліків та визначення вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, орендодавцем залучено фахівців Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області для надання експертного висновку щодо факту наявності пошкодження на дату приймання-передачі об`єкта оренди, об`ємів та вартості робіт та матеріалів для проведення відновлювального ремонту орендованих приміщень. В свою чергу відповідач на зворотній стороні вказаного акту приймання-передачі орендованого майна від 15.09.2021 зазначив, що нежитлове приміщення за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 112, передається орендодавцеві в належному стані відповідно до умов договору № ЮО-500 від 01.12.2020, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу. Крім того, представником відповідача зауважено, що під`їзна частина приміщення, втому числі естакада під навісом просідань не має, що засвідчується фотофіксацією, зробленою під час приймання-передачі 15.09.2021 р. в присутності обох сторін.

Так, позивачем на підтвердження заподіяння відповідачем збитків у вигляді пошкодження об`єкта оренди понад нормальний знос та їх розмір надано експертний висновок № 125-049 від 12.11.2021 Будівельно-технічного дослідження, складений на замовлення позивача судовим експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А. (свідоцтво 2054 від 24.11.2020 р., видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України), та висновок № 125-017 від 09.09.2022 р. судової будівельно-технічної експертизи, складений тим самим судовим експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А. на замовлення позивача для надання в якості доказу по справі № 916/963/22, в яких визначено вартість відновлювального ремонту орендованого приміщення у діючих цінах на момент їх складення. Зокрема, відповідно до висновку експерта, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 125-017 від 09.09.2022, вартість розміру відновлювального ремонту частини нежитлового приміщення за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 112, які належать позивачу та були здані в оренду відповідачу, які виникли під час експлуатації орендарем в нині чинних цінах складає 353346,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З експертного висновку № 125-049 від 12.11.2021 Будівельно-технічного дослідження, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту об`єкта оренди, пошкодженого орендарем, складає 289200,00 грн., вбачається, що експертом для розрахунку об`ємів ремонтно-відновлювальних робіт взято технічний паспорт БТІ на нежитловий об`єкт № 112 по вул. Мала Морська, 112 в м. Миколаєві від 25.01.2018, договір оренди № ЮО-500 від 01.12.2020 між ТОВ «Амальгама Люкс» та ТОВ «Делівері», акт прийому-передачі об`єкта оренди від 01.12.2020 та акт прийому-передачі при поверненні об`єкта оренди від 15.09.2021 між ТОВ «Амальгама Люкс» та ТОВ «Делівері», а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.01.2018.

Аналогічно ці ж самі документи були предметом дослідження у висновку № 125-017 від 09.09.2022 судової будівельно-технічної експертизи, який складено на основі вищевказаного експертного висновку № 125-049 від 12.11.2021, з використанням матеріалів (фотографій), саме із первісного висновку.

Так, в основу обох висновків покладено дані обстежень технічного стану нежитлових приміщень, що проводились 14.09.2021 та 15.09.2021 представником РТПП Миколаївської області, кошторисником Івлічевою Л.В. в присутності представника власника нежитлових приміщень та представника орендаря, а також обстеження 30.09.2021, що проводилось експертом Лесків С.А. в присутності лише представника власника нежитлових приміщень.

Наразі при проведенні експертизи експертом визначався «відновлювальний ремонт», що включає в себе витрати на відновлення об`єкту оренди, без визначення фізичного зносу. Натомість визначення у даному випадку розміру майнової шкоди (матеріального збитку) має обов`язкового включати розрахунок фізичного зносу, який обумовлюється погіршенням технічного стану будинку.

Як зазначалось вище, в акті приймання-передачі майна в оренду від 01.12.2020 було вказано, що у разі припинення дії договору орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди, а також електротехнічне та інше обладнання в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням фізичного зносу. Також у вказаному акті сторони засвідчили, що переданий орендарю об`єкт оренди відповідає умовам та призначенню договору оренди нежитлового приміщення.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині стягнення збитків у розмірі 353346,00 грн. та 20000,00 грн. витрат на проведення будівельно-технічного дослідження суд першої інстанції виходив з того, що:

- матеріали справи не містять відомостей в якому стані передавався об`єкт оренди відповідачу 01.12.2020року;

- обстеження проводилося 30.09.2021 року без присутності представників відповідача та після початку відновлювальних робіт;

- експертом не досліджувалися матеріали, із яких вбачається в якому стані об`єкт оренди був переданий відповідачу 01.12.2020року;

- експертом у висновках не зазначений розрахунок фізичного зносу;

- позивачем не доведено наявність збитків та їх заподіяння саме відповідачем

проте, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду та зазначає наступне.

Колегія суддів враховує, що 01.12.2020 відповідач за актом приймання-передачі майна до договору оренди без зауважень прийняв майно та обладнання, яким було облаштовано об`єкт оренди, засвідчуючи, що воно відповідає умовам та призначенню укладеного Договору, з підтвердженням, що електротехнічне та інше обладнання є невід`ємною частиною об`єкту оренди.

Так, відповідно до акту приймання-передачі майна від 01.12.2020 до договору оренди ЮО-500 від 01.12.2020 та відсутність у ньому будь-яких зауважень відповідача про недоліки майна є належним доказом того, що майно не було пошкоджене, забруднене, а подекуди знищене або взагалі відсутнє.

Відповідно до частини першої статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 4.12 Договору сторони погодили, що після закінчення строку дії договору відповідач зобов`язаний за актом приймання-передачі майна повернути позивачеві орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки, у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) майна з вини орендаря.

Як зазначає позивач, 14.09.2021 відповідач не забезпечив наявності уповноважених осіб на приймання-передачу приміщення, не передав приміщення за актом приймання- передачі, здійснював демонтаж деякого обладнання, розміщеного в орендованих приміщеннях та вивезення майна.

Як встановлено вище, 15.09.2021 орендар передав орендодавцю об`єкт оренди не повернув частину обладнання майна, яке було невід`ємною його частиною.

У зауваженнях до акту приймання-передачі відповідач з пошкодженнями погодився частково, прокоментував деякі пошкодження майна та фактично відмовився виконувати приписи ч. 1 ст. 779 ЦК України з усунення погіршення речі, які сталися з його вини.

Так, для фіксації пошкоджень саме на дату передачі відповідачем майна позивачем було залучено фахівців Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області, які були присутні 14.09.2021 та 15.09.2021, і засвідчили наявність пошкоджень, зафіксували їх об`єм та здійснили фото фіксацію власними технічними засобами.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2021 експерт перебував на об`єкті експертизи та проводив огляд, без встановлення пошкоджень, фіксації його об`єму та фото фіксації не проводилося, так як ці дії вже були проведені раніше, 15.09.2021 за присутністю представника відповідача.

Таким чином, посилання суду першої інстанції для підстав не прийняття експертного висновку на пункт 3.9. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстровану в Мінюсті 03.11.1998 за № 705/3145, (із змінами і доповненнями), позивач та/або експерт не повідомили та не запросили відповідача прийняти участь у комісії щодо огляду приміщень, яке відбулось за участю експерта 30.09.2021, не є обґрунтованим, крім того відповідно до зазначеного пункту Інструкції, орган який призначив/замов експертизу залучає у разі потреби учасників процесу, що не є тотожнім для обов`язкового повідомлення.

Також, колегія суддів приймає доводи скаржника, що представниками відповідача одночасно з представниками позивача та Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області проводилася фото/відео фіксація, між тим відповідач не зазначає в своїх запереченнях, що обсяг пошкоджень, встановлений 15.09.2021 року є більшим, ніж обсяг пошкоджень визначений у відповідних висновках експерта.

З експертного висновку № 125-049 від 12.11.2021 вбачається, що судовим експертом, було досліджено приміщення, які орендував відповідач та виявлено, серед іншого:

- приміщення офісу забруднене, має пошкодження стін, шпалер, стелі, підлоги, плитки, дверей, пошкоджено та частково відсутнє обладнання душових та вбиралень, пошкоджено електричне та опалювальне обладнання, відсутні внутрішні ключі дверей та внутрішній замок одної двері.

- приміщення складу забруднене, має пошкодження металевої обшивки внутрішньої та зовнішньої частин складських приміщень, пошкоджено металопластикові двері, має пошкодження електричного обладнання, відсутні внутрішні ключі усіх дверей.

- під`їзна частина приміщення (естакада під навісом) має просідання та пошкодження стиків плит, пошкоджена облицювальна плитка сходів на естакаду.

З огляду на вищевикладене, позивачем та незалежним фахівцем зафіксовано, а відповідачем не спростовано, що окремі офісні та складські приміщення, а також споруда рампи на час дослідження мають окремі пошкодження, які виникли під час експлуатації приміщень відповідачем та потребують виконання відновлювальних робіт.

Вартість відновлювального ремонту, потреба у якому виникла за час експлуатації відповідачем, в цінах на дату складання висновку, на 12.11.2021, склала - 289 200,00 грн.

У зв`язку з значними інфляційними процесами в 2022 році та як наслідок значним збільшенням вартості робіт та матеріалів, які визначені в експертному висновку № 125-049 від 12.11.2021 року, що є складовою невідшкодованих збитків, позивач звернувся до судового експерта РТПП Миколаївської області Лесків С.А. з проханням провести судову будівельно- технічну експертизу за наявними в експертній справі матеріалами, та визначити технічний стан, а також об`єм та вартість робіт і матеріалів для проведення відновлювального ремонту частини нежитлового приміщення, яка була в оренді у відповідача, в цінах станом на час виготовлення висновку.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 125-017 від 09.09.2022 виготовленого за матеріалами, які були надані при виготовлені експертного висновку будівельно-технічного дослідження № 125-049 від 12.11.2021 визначено вартість відновлювального ремонту пошкоджень частини нежитлового приміщення, які виникли під час експлуатації відповідачем, в актуальних цінах, яка склала 353346,00 гривень.

Для проведення дослідження експерту серед іншого було надано акт приймання-передачі майна від 01.12.2020 року до договору оренди ЮО-500 від 01.12.2020 з відсутністю у ньому будь-яких зауважень відповідача про недоліки майна.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Статтею 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Системний аналіз змісту вказаних норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 ГПК України. (Постанова Верховного Суду від 04.04.2023 справа № 908/807/18).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідні приписи ГПК України мають загальний, універсальний характер, так як вони є нормами господарського процесуального права, та є обов`язковими при вирішення спору судом незалежно від правовідносин, які виникли між учасниками процесу.

Таким чином, врахувавши надані учасниками справи докази та пояснення по суті спору, судова колегія дійшло висновку про те, що позивачем доведено наявність чотирьох умов, необхідних для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення збитків та зв`язок між протиправною поведінкою боржника та цими збитками:

- протиправна поведінка полягає у незабезпеченні відповідачем, відповідно до приписів ч. 3 ст. 285 ГК України збереження орендованого майна, відповідно до умов договору, не вжиття заходів запобігання його псуванню, пошкодженню та частковому зникненню, а також не проведенні, відповідно ст. 776 ЦК України, поточних ремонтів у орендованих приміщеннях.

- шкода, яка заподіяна позивачу наявна, підтверджується актом приймання- передачі майна від 15.09.2021 року та експертними висновками № 125-049 від 12.11.2021 та та № 125-017 від 09.09.2022 року.

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою підтверджено довготриваючими відносинами оренди між позивачем та відповідачем, фактами передачі майна, а також встановленням недоліків орендованого майна безпосередньо при поверненні орендованого майна у присутності повноважних представників відповідача.

- що стосується вини відповідача, то вона у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків (постанова Верховного суду від 21.03.2019 року по справі 904/2292/18).

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, щодо притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення збитків є більш вірогідними ніж твердження відповідача про протилежне.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника викладених в апеляційній скарзі.

З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, частковому скасуванню рішення Господарського суду Одеської області від 30.12.2022 по справі №916/963/22 та прийняття нового рішення у справі про задоволення позовних вимог.

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» про стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано наступні документи:

- копію договору про надання правової допомоги № ЮО-544 від 03.01.2023;

- копію рахунку №3 від 15.02.2023;

- копію платіжного доручення 36687 ВІД 16.02.2023 на сумму 10000,00 грн.

Як вбачається зі змісту договору про надання правової допомоги № ЮО-544, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» (клієнт) та адвокатом Фігель Сергієм Івановичем (адвокат), в п. 1.1 предметом даного договору вказано надання адвокатом правової допомоги клієнту, а саме: здійснення захисту прав та представництво інтересів клієнта в усіх державних органах та установах, недержавних організаціях, підприємствах усіх видів власності, а також в судах усіх юрисдикцій, в тому числі, на стадії апеляційного і касаційного провадження.

За умовами п. 2.1 договору згідно з досягнутою сторонами домовленістю адвокат зобов`язується здійснити захист прав, свобод і законних інтересів клієнта, зокрема:

представництво його інтересів в усіх судах України (судах першої інстанції, апеляційних та касаційних інстанцій), органах МВС України та в усіх органах прокуратури;

в державних органах і установах, недержавних організаціях, підприємствах усіх видів власності;

перед фізичними та юридичними особами, а також не юридичними особами.

у п. 3.1. договору передбачено, що для виконання умов цього договору ТОВ «Амальгама Люкс» надає адвокату Фігелю С.І. право здійснювати захист його прав, свобод і законних інтересів та представництво його інтересів в усіх державних і недержавних установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі і в органах державної влади та управління, зокрема, в слідчих органах МВС України (в тому числі рід час досудового слідства), а також бути представником клієнта в судах всіх інстанцій при розгляді цивільних, господарських, кримінальних та адміністративних справ, включаючи стадії апеляційного і касаційного провадження та виконання рішень, перегляду постанови, рішення, ухвали, розгляду постанови за нововиявленими та винятковими обставинами з усіма правами наданими законом позивачу, відповідачу, свідку, третій особі, скаржнику, потерпілому, стягувану, боржнику, заявнику, зацікавленій особі, за виключенням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій, які згідно з чинним законодавством клієнт має виконувати лише особисто.

Відповідно до п. 4.1. договору обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим договором визначається у відповідних узгоджених з клієнтом рахунках та актах, які є додаткам до цього договору та свідчать про виконання адвокатом своїх зобов`язань.

Згідно п. 4.2. договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2023.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» було виплачено Фігелю С.І. згідно платіжного доручення №6687 від 16.02.2023 на підставі рах. № 3 від 15.02.2023 дог. №ОЮ-544 від 03.01.2023 10000,00 грн.

Таким чином, ТОВ «Амальгама Люкс» оплатило вартість правової допомоги згідно договору № ЮО-544 від 03.01.2023 у розмірі 10000,00 грн.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу )

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 10000,00 грн. є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Отже, дослідивши заяву про розподіл судових витрат та додані до неї документи, колегія суддів задовольняє клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі - 10000,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку судом першої інстанції не було з`ясовано усі обставини, що мають значення для справи, наявна невідповідність висновків суду, встановленим обставинам справи та було неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» - задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 30.12.2022 у справі №916/963/22 - скасувати частково та прийняти нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» про стягнення 385591грн. 74 коп. - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 15/2; ; IBAN: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 119, офіс 109; ; IBAN: НОМЕР_2 ) пеню в сумі 321 грн. 13 коп., інфляційні втрати в сумі 755 грн. 18 коп., 3% річних в сумі 182 грн. 32 коп., вартість неповернутої частини обладнання в сумі 5482 грн. 97 коп., неустойку в сумі 5504 грн. 14 коп., збитків в сумі 373 346 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 5783 грн. 88 коп., витрати на правову допомогу в сумі 23000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 15/2; ; IBAN: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Амальгама Люкс» (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 119, офіс 109; ; IBAN: НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 8524 грн. 13 коп. та 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.05.2023.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Поліщук