ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2023 р. Справа №907/583/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кострик К.,

представники сторін:

позивача: адвоката Верхацького І.В.,

інші учасники справи: не з`явились,

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" від 20.02.2023 №119/07-4640-2023(вх. суду від 28.02.2023 №01-05/599/23) та Головного управління ДПС у Закарпатській області від 01.05.2023 (вх. суду від 02.05.2023 №01-05/1406/23)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023, суддя Пригуза П.Д., м.Ужгород

у справі № 907/583/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до відповідача: Головного управління ДПС у Закарпатській області, Закарпатська область, м. Ужгород,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" м. Київ,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

У серпні 2022року ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі- ТОВ «ГК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області про стягнення 2 066 221,39 грн, з яких 1 618 569,55грн основного боргу, 170 282,39грн пені, 19 954,97грн 3%річних та 257 414,48грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу, а тому, у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником, оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до позивача віднесено об`єми природного газу, спожитого відповідачем за періоди з 29.10.2021 по 30.11.2021, з 02.12.2021 по 30.01.2022 та з 01.02.2022 по 28.02.2022. Позивач вказує, що відповідач здійснив оплату поставленого йому газу за листопад 2021року, оплату за грудень2021року в сумі 1 618 569,55грн відповідач не здійснив. Тому, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, на підставі п. 4.5 Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» та ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач здійснив нарахування 170 282,39грн пені, 19 954,97грн 3%річних та 257 414,48грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023 у справі № 907/583/22 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 09.02.2023) позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1 905 939,00 грн, у тому числі: основного боргу - 1 618 569,55 грн, 3% річних - 19 954,97 грн, інфляційних втрат - 257 414,48 грн, пені - 10 000,00 грн та 30 993,32 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

При прийнятті рішення суд першої інстанції, дослідивши відомості з інформаційної платформи по відповідачу- споживачу з ЕІС - кодом 56XS000182YJA00L, встановив, що відповідач спожив поставлений позивачем як постачальником «останньої надії» природний газ протягом періоду з 02.12.2021 по 31.12.2021 обсягом 27 640,85 м. куб. на загальну суму 1 618 569,55 грн, однак не здійснив його оплату. Перевіривши розрахунок заявлених позивачем сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки проведені вірно та відповідають умовам чинного законодавства.

Поряд з тим, пославшись на ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, врахувавши обставини воєнного стану, економічні і правові інтереси сторін у швидкому виконанні рішення і збереженні платоспроможності сторін як гарантії виконання судового рішення, суд дійшов висновку щодо необхідності зменшення розміру належної до сплати пені (з 170 282,39 грн. до 10 000,00 грн.).

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (позивач) та Головне управління ДПС у Закарпатській області (відповідач) оскаржили рішення суду в апеляційному порядку.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 160 282,39грн пені, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення в цій частині скасувати та задоволити такі позовні вимоги.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про зменшення пені, а наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог, заперечуючи факт споживання газу. Апелянт вказує, що у даній справі розмір боргу відповідача становить 1 618 569,55грн, а сума пені 170 282,39грн складає лише 10,53% від несплаченої суми боргу, а тому не є надмірною для відповідача. У зв`язку з чим скаржник вважає, що зменшення розміру пені на 94,13% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що може розцінюватись як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Відповідач вказує, зокрема, що позивач не надав належних доказів скрутного фінансового становища у зв`язку з несвоєчасним розрахунком відповідача за отриманий газ, що споживач є бюджетною установою, яка фінансується з державного бюджету України, а тому додаткові навантаження у вигляді стягнення пені матимуть значні негативні наслідки для управління.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги відповідач обгрунтовує тим, що договір з постачальником «останньої надії» не може створювати для нього такі негативні наслідки як виникнення фінансових зобов`язань, оскільки 01.12.2021 він уклав з ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" договір №06-1372/21-БО-Т на постачання природного газу, який є чинним.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача зазначає, що факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення спожитого відповідачем газу до портфеля постачальника «останньої надії» підтверджується типовим договором постачання природного газу з постачальником «останньої надії», який є публічним і не потребує двостороннього підписання, і в якому визначено ЕІС код споживача 56XS000182YJA00L, листом Оператора ГТС від 09.06.2022 №ТОВВИХ-22-5993 і інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС - кодом 56XS000182YJA00L та довідкою про об`єми поставленого ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" природного газу протягом періоду з 02.12.2021 по 24.12.2021 обсягом 27 640,85 м.куб. Вказує також, що у поданих до суду першої інстанції письмових поясненнях третя особі ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» зазначило, що у спірний період з 01.12.2021 по 24.12.2021 він не здійснював постачання природного газу, фактично поставка була проведена з 25.12.2021.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 у справі № 907/583/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

Ухвалою від 08.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Закарпатській області, прийнято до спільного розгляду апеляційні скарги ГУ ДПС у Закарпатській області та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023 у справі № 907/583/22 і призначено розгляд справи на 23.05.2023.

У судовому засіданні 23.05.2023 представник ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в частині оскарження рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 160 282,39грн пені та заперечив щодо апеляційної скарги відповідача.

Представник ГУ ДПС у Закарпатській області в судове засідання не з`явився.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційних скаргах колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) віл 04.07.2017 №880 ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р ТОВ Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Типовий договір постачання природного газу постачальником останньої надії (далі - договір) затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2501( том1, а. с. 17 - 20).

Згідно з п. 1.1. договору це типовий договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії".

Пунктом 1.3. передбачено, що цей договір є договором приєднання.

При укладенні цього Договору зі Споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти Постачальника та її акцептування Споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Цей договір вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Як вбачається з розділу «реквізити споживача» ГУ ДПС у Закарпатській області присвоєно ЕІС - код 56XS000182YJA00L.

Згідно з п. 2.1. договору за цим договором постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього обсягах, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктом 3.1. типового договору передбачено, що постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Згідно з п. 4.1. договору, постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

У пункті 4.3. договору передбачено, що постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до п. 4.3. договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Приписами п. 4.5. договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.5.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами договору.

Постачальник має ж право отримувати від споживача плату за поставлений природний газ (п.6.1 договору).

Приписами розділу 8 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством.

Пунктом 11.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

На виконанням умов договору ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" як постачальник сформувало акти приймання - передачі природного газу та рахунки на оплату, зокрема: акт №18976, згідно з яким протягом листопада 2021року ГУ ДПС у Закарпатській області передано 19, 45327 тис. м. куб. природного газу на загальну суму 326 814,94грн (том 1, а. с. 26) і рахунок №31808 на суму 326 814,94 грн. з ПДВ (том 1, а. с. 27).

23.12.2021 обидві сторони підписали коригуючий акт №24778 до акту приймання-передачі природного газу №18976 від 30.11.2021 ( том 1, а. с. 34).

В подальшому позивач сформував акт №30910 приймання - передачі природного газу за грудень 2021 року на суму 1 618 569, 55 грн. Згідно з вказаним актом ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" передало ГУ ДПС у Закарпатській області природний газ у кількості 27, 64085 тис. м. куб. Також відповідно був сформований і рахунок на оплату (природного газу) №1541 (том 1,а.с. 39-41).

У відповідь на адвокатський запит представника позивача ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" у листі від 09.06.2022 вказав, що в інформаційній платформі споживач з ЕІС - кодом 56XS000182YJA00L був закріплений за постачальником "останньої надії" ТОВ "ГК "Нафтогаз України" у періоди з 29.10.2021 по 30.11.2021, з 02.12.2021 по 30.01.2022 та з 01.02.2022 по 28.02.2022.

Обсяг природного газу, використаний споживачем ЕІС - кодом 56XS000182YJA00L у вказані періоди становить: 1) з 29.10.2021 по 31.10.2021 - 0,00 м. куб.; 2) з 01.11.2021 по 30.11.2021 - 19 453,27 м. куб.; 3) з 02.12.2021 по 31.12.2021 - 27 640,85 м. куб.; 4) з 01.01.2022 по 30.01.2022 - 0,00 м. куб.; 5) з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 0,00 м. куб. (том 1, а. с. 66 - 75).

Поставка природного газу в зазначених об`ємах аналогічно підтверджується довідкою про об`єми поставленого ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", зокрема, обсяги споживання за період з 02.12.2021 по 24.12.2021 становили 27 640,85 м. куб (том 1, а. с. 77 - 78).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по договору постачання газу «постачальник останньої надії» від 29.10.2021 загальна заборгованість відповідача по основному боргу складає 1 618 569,55 грн.

Сума 326 814,94 грн за листопад 2021року сплачена відповідачем, що підтверджується зокрема довідкою АТ "Державний ощадний банк України"(в призначенні платежу зазначено «рах. №31808, акт №18976 ) (том 1,а.с. 46, 83).

Згідно з довідкою, складеною ТОВ "ГК "Нафтогаз України", ціна природного газу, що постачався ним, як постачальником "останньої надії" для споживачів, що є бюджетними установами становила: у період з 1 по 31 жовтня 2021 року - 16,8 грн. за 1 куб. метр з ПДВ; у період з 1 по 30 листопада 2021 року - 16,8 грн. за 1 куб. метр з ПДВ; у період з 01 грудня 2021 року по 31 січня 2022 року і надалі ціна розраховувалася відповідно до формули п. 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 №809, в редакції постанови КМУ від 25.10.2021 №1102(том 1, а.с. 60 - 61).

12.05.2022 відповідач звернувся до відповідача з листом, в якому вказав, що починаючи з 01.12.2021 і до 31.12.2022 постачальником природного газу для ГУ ДПС у Закарпатській області є ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг"(том 1, а. с. 124).

16.05.2022 позивач направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ, в якій він вимагав сплатити заборгованість за природний газ (основний борг) в сумі 1 618 569,55 грн до 27.05.2022. У разі несплати заборгованості у вказаний строк, позивач вказував, що буде вимушений звернутися з позовом до суду для захисту своїх інтересів, внаслідок чого, окрім заборгованості, буде стягнуто пеню, 3% річних, інфляційні втрати та судові витрати, зокрема витрати на правничу допомогу (том 1, а. с. 84 - 88).

Також в матеріалах справи наявний лист ТОВ "ГК "Нафтогаз України" від 12.07.2022, в якому товариство інформувало ГУ ДПС у Закарпатській області, що договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Такий договір не потребує двостороннього підписання. Таким чином, укладений між сторонами публічний договір приєднання є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 174 - 175 ГК України (том 1, а. с. 130 - 131).

Згідно зі звітом про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-11-09-009114-в від 01.12.2021 замовником ГУ ДПС у Закарпатській області ініційовано закупівлю газового палива (природного газу) обсягом 202,59 тис. м. куб., строк поставки до 31.12.2022. Ціна пропозицій учасника після закінчення аукціону складає - 3 353 674,86 грн. з ПДВ. Учасник, з яким укладено договір про закупівлю - ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг"(том 1, а. с. 129).

В матеріалах справи наявна копія договору постачання природного газу №06-1372/21-БО-Т від 01.12.2021, укладеного ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" та ГУ ДПС у Закарпатській області (том 1, а. с. 167 - 173).

Відповідно до умов п. 3.2. договору постачання природного газу за договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС.

Згідно з відомостями з Інформаційної платформи ГУ ДПС у Закарпатській області включено до реєстру споживачів постачальника - ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" з 25.12.2021.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Як зазначено вище, предметом розгляду даного спору є вимоги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про стягнення 2 066 221,39 грн у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» в частині оплати поставленого йому у грудні 2021року природного газу.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

Пунктом 2 Постанови КМУ №1102 визначено зобов`язання АТ «Магістральні газопроводи України», ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника «останньої надії» обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 р. бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач є бюджетною установою.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р ТОВ Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником останньої надії на ринку природного газу.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2496 від 30.09.2015р. (далі - Правила), постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205,633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника останньої надії та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу.

Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом Газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1378/27823 (далі - Кодекс ГТС).

Відповідно до положень пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику «останньої надії» через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника останньої надії, за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕС-код споживача або ЕС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача.

Інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу(п. 1 гл. 1 розділу 1 Кодексу ГТС).

Відповідно до абз. 1 п.2 гл. 5 розділу IV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Реєстрація споживача, що не є побутовим (крім споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, та оператора газорозподільної системи), здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта у випадку, якщо діючому постачальнику було зупинено дію чи анульовано ліцензію на постачання природного газу(абз.10 п.2 гл. 5 розділу IV Кодексу ГТС).

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначається в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі(абз. 14 п. 2 гл. 5 Кодексу ГТС).

Типовий договір постачання природного газу постачальником останньої надії (далі - договір) затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2501( том1, а. с. 17 - 20).

Згідно з п. 1.1. договору це типовий договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії".

Пунктом 1.3. передбачено, що цей договір є договором приєднання.

Цей договір вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Як вбачається з розділу «реквізити споживача» ГУ ДПС у Закарпатській області присвоєно ЕІС - код 56XS000182YJA00L.

Згідно з п.2 гл. 7 розділу ХІІ Кодексу ГТС у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово.

Відповідно до умов 4.2. договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Так, згідно з отриманої відповіді від ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" в інформаційній платформі споживач з ЕІС - кодом 56XS000182YJA00L був закріплений за постачальником "останньої надії" ТОВ "ГК "Нафтогаз України" у періоди з 29.10.2021 по 30.11.2021, з 02.12.2021 по 30.01.2022 та з 01.02.2022 по 28.02.2022 року.

У вказані періоди становить обсяг спожитого газу становив: 1) з 29.10.2021 по 31.10.2021 - 0,00 м. куб.; 2) з 01.11.2021 по 30.11.2021 - 19 453,27 м. куб.; 3) з 02.12.2021 по 31.12.2021 - 27 640,85 м. куб.; 4) з 01.01.2022 по 30.01.2022 - 0,00 м. куб.; 5) з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 0,00 м. куб.

З матеріалів справи вбачається, що поставлений у листопаді 2021року природний газ обсягом 19 453,27 м. куб на загальну суму 326 814,94грн відповідач оплатив.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань щодо поставки газу у грудні 2021року позивач сформував акт №30910 приймання - передачі природного газу на суму 1 618 569, 55 грн, згідно з вказаним актом ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" передало ГУ ДПС у Закарпатській області природний газ у кількості 27, 64085 тис. м. куб.

Однак зазначений обсяг природного газу відповідач(скаржник) не оплатив, посилаючись на те, що в грудні 2021року він уклав договір з іншим постачальником - ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг".

Апеляційний суд відхиляє такі доводи відповідача, з огляду на таке.

Так, в матеріалах справи наявний укладений за результатами проведення процедури закупівлі UA-2021-11-09-009114-в від 01.12.2021 договір постачання природного газу №06-1372/21-БО-Т від 01.12.2021 між ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" та ГУ ДПС у Закарпатській області.

Водночас, відповідно до умов п. 3.2. вказаного договору постачання природного газу за договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС.

Згідно з відомостями з Інформаційної платформи ГУ ДПС у Закарпатській області включено до реєстру споживачів постачальника - ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" з 25.12.2021.

Тобто, відповідача зареєстровано в реєстрі споживачів постачальника (третьої особи) з датою початку постачання з 25.12.2021.

Разом з тим, за період з 02.12.2021 по 24.12.2021 відповідач був закріплений за постачальником "останньої надії" - ТОВ "ГК «Нафтогаз України» і споживач за цей період природний газ в обсязі 27 640,85 м. куб, що підтверджується відповіддю Оператора ГТС на адвокатський запит позивача. Поставка природного газу в зазначених об`ємах аналогічно підтверджується довідкою про об`єми поставленого ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

Згідно з довідкою, складеною ТОВ "ГК "Нафтогаз України", ціна природного газу, що постачався ним, як постачальником "останньої надії" для споживачів, що є бюджетними установами становила: у період з 1 по 31 жовтня 2021 року - 16,8 грн. за 1 куб. метр з ПДВ; у період з 1 по 30 листопада 2021 року - 16,8 грн. за 1 куб. метр з ПДВ; у період з 01 грудня 2021 року по 31 січня 2022 року і надалі ціна розраховувалася відповідно до формули п. 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 №809, в редакції постанови КМУ від 25.10.2021 №1102.

За умовами пункту 4.4. типового договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до п. 4.3. договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Відповідно до проведеного позивачем розрахунку вартість спожитого відповідачем у грудні 2021року природного газу обсягом 27 640,85 м. куб становила 1 618 569,55грн, яку відповідач у передбачений п.4.4 договору строк не оплатив.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами п. 4.5. договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За порушення строків оплати на підставі п. 4.5 договору та ст. 625 ЦК України позивач здійснив також нарахування 170 282,39грн пені та 19 954,97грн 3%річних, які нараховані за період з 01.02.2022 по 30.06.2022, і 257 414,48грн інфляційних втрат, нарахованих за лютий-червень 2022року.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок заявлених сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані розрахунки проведені вірно та відповідають умовам чинного законодавства. Такі висновки суду не оспорені жодною зі сторін.

Водночас, пославшись на ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд дійшов висновку щодо необхідності зменшення розміру належної до сплати пені (з 170 282,39 грн до 10 000,00 грн).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції в цій частині та оскаржив його в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідки порушення зобов`язання, невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236-238 ГПК) (подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20).Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст.86 ГПК, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 у справі №915/2222/19 зауважив, що суд може вирішити питання про зменшення розміру штрафних санкцій, процентів річних і за власною ініціативою, а не тільки за клопотанням заінтересованої особи.

Відтак апеляційний суд відхиляє доводи позивача, що суд не вправі був зменшувати розмір пені за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Як зазначено вище, окрім пені в сумі 170 282,39грн пені позивач також заявив до стягнення 19 954,97грн 3%річних і 257 414,48грн інфляційних втрат.

Суд звертає увагу на те, що наявність у постачальника можливості стягувати із покупця надмірні грошові суми у вигляді штрафу та пені змінює їхнє дійсне правове призначення. Штраф та пеня мають на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не можуть становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для постачальника, а для боржника - фактором втрати чи поглиблення його економічної (фінансової) неспроможності.

Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 по справі №7-рп/2013.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність доказів того, що внаслідок порушення відповідачем строків виконання зобов`язання постачальнику завдано збитків, що відповідач є бюджетною установою, яка фінансується з Державного бюджету України, запроваджений з 24.02.2022 на території України воєнний стан, з метою забезпечення економічних і правових інтересів сторін у швидкому виконанні рішення і збереженні платоспроможності сторін як гарантії виконання судового рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості зменшення розміру належної до сплати пені (з 170 282,39 грн до 10 000,00 грн), що, на думку суду, є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання пені ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023у справі №907/583/22 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржників не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений сторонами судовий збір за подання апеляційних скарг слід залишити за скаржниками.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та Головного управління ДПС у Закарпатській області - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.01.2023у справі №907/583/22- залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржників.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5.Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено 31.05.2023

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець