ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2023 р. Справа №914/2027/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

Секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства Зорепад-Люкс, б/н від 29.01.2023 (вх. № ЗАГС 01-05/319/23 від 01.02.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 22.11.2022 (суддя Юркевич М.В. повний текст рішення виготовлено 30.11.2022)

у справі № 921/2027/21

за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до відповідача: Приватного підприємства Зорепад-Люкс, м. Львів

про: стягнення 121 074,75 грн заборгованості

за участю учасників справи:

від позивача: Чижович І.З.;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства Зорепад-Люкс про стягнення заборгованості у розмірі 121 074,75 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПП «Зорепад-Люкс» не виконало свого обов`язку згідно з договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-9664-15 від 25.06.2015 щодо вчасного повернення орендованого майна після припинення його дії (25.06.2018) та лише 12.11.2020 року відповідно до акта державного виконавця об`єкт оренди було фактично повернуто орендодавцю. Відповідач незаконно користувався предметом договору оренди з 26.06.2018 (день наступний за днем припинення договору) до 12.11.20 (моменту звільнення приміщення внаслідок виконавчих дій). Управління комунальної власності звернулось до суду з позовом до ПП «Зорепад-Люкс» про стягнення 121 704,75 грн орендної плати за період травень-червень 2018 та неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням після припинення договору за період з 26.06.2018 по 12.11.2020 .

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.11.2022 у справі № 921/2027/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з ПП Зорепад-Люкс на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 3 281,22 грн заборгованості, 118 423,53 грн неустойки та 2 270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

При прийнятті рішення суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач після припинення договору оренди у встановлені договором строки не повернув об`єкт оренди та продовжував використовувати нерухоме майно, позивач правомірно нараховував відповідачу неустойку в порядку ст.785 ЦК України, за період з 26.06.2020 по 12.11.2020.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПП «Зорепад-Люкс» подало апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення незаконним, прийнятим з порушенням норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог . Зокрема скаржник зазначає, що про заборгованість за період травень-червень 2018 він вперше дізнався з тексту оскаржуваного рішення суду. Звертає увагу, що сторонами було підписано акти звірки розрахунків станом на 11.07.2018 та станом на 16.08.2018 відповідно до яких заборгованість за травень-червень 2018 була відсутня. Скаржник також стверджує, що позивач приховує факт отримання оплати в сумі 22 246,94 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2905 від 21.07.2015.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.203 справу № 914/2027/21 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 апеляційну скаргу ПП «Зорепад-Люкс» на рішення Господарського суду Львівської області від 22.11.2022 у справі № 914/2027/21 залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП Зорепад-Люкс на рішення Господарського суду Львівської області від 22.11.2022 у справі № 914/2027/21. Розгляд справи призначено на 25.04.2023.

13.04.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/2501/23 від 13.04.2023).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 розгляд справи відкладено на 23.05.2023.

Представник відповідача в судове засідання 23.05.2023 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав клопотання про призначення експертизи для встановлення розміру заборгованості ПП «Зорепад-Люкс» перед УКВ ДЕР ЛМР за оренду приміщень згідно договору оренди № Г-90664-15 від 25.06.2015.

Представник позивача в судове засідання 23.05.2023 з`явився, заперечив проти поданого представником апелянта клопотання про призначення експертизи. З приводу доводів, наведених у апеляційній скарзі, представник позивача, зокрема, вказав , на які покликається апелянт, якраз і зазначено про заборгованість ПП «Зорепад-Люкс» перед УКВ. Щодо оплати 22 246,94 грн, на яку вказував апелянт із додаванням копії платіжного доручення N2905 від 21.07.2015, представник позивача зазначив, що даним платіжним дорученням жодним чином не підтверджено, що це була оплата за договором оренди №Г-9664-15 від 25.06.2015, стягнення заборгованості за яким є предметом позовних вимог у даній справі № 914/2027/21. У платіжці, в призначенні платежу зазначено лише про те, що це оплата згідно із гарантійним листом №06/07/15-01 від 06.07.2015. Дана оплата була зарахована згідно із гарантійним листом в якості погашення заборгованості за попереднім договором оренди № Г-6641-8 від 30.09.08 нежитлових приміщень, укладеним із ПП «Зорепад-Люкс», що підтверджується доданим представником позивача копією акта звірки взаєморозрахунків за договором №Г-6641-8 від 30.09.08.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, Західний апеляційний господарський суд встановив наступне.

25.06.2015 між Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) та Приватним підприємством "Зорепад-Люкс" (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-9664-15 .

Відповідно до пункту 1 договору, орендодавець на підставі наказів управління комунальної власності від 07.04.2015 № 129-О, від 27.04.2015 № 160-О, договору оренди від 30.09.2008 № Г-6641-8 передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться на балансі ЛКП "Старий Львів" (балансоутримувач).

Об`єктом оренди є приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 35, загальною площею 23,0 м.кв. з індексами приміщень 2-1, 2-2, 2-3 відповідно до даних технічного паспорта ЛМБТІ від 19.07.1996, інвентарний номер 862.

Згідно з пунктом 2.1 договору об`єкт оренди орендар буде використовувати для складу.

Відповідно до п. 3.1. договору приймання-передачу об`єкта оренди здійснюють орендар та балансоутримувач, які підписують акт приймання-передачі (п. 3.2 договору). У зв`язку із фактичним використанням орендарем об`єкта оренди за попереднім договором, об`єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання договору (п. 3.3 договору).

Згідно з п. 5.1., 5.2. договору розмір орендної плати за об`єкт оренди складає 1 652,86 грн без ПДВ за перший місяць оренди. Розмір орендної плати підлягає індексації на визначений індекс інфляції за відповідний період (місяць, квартал, рік).

Відповідно до п. 5.6. договору орендну плату орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця.

Відповідно до п. 7.1.2. договору орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що термін договору оренди визначений на два роки 364 дні з 25.06.2015 року до 24.06.2018 року. Перебіг терміну дії договору та настання обов`язку орендаря щодо внесення орендної плати починається з дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди (п. 4.2 договору).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.11.2019 у справі № 914/284/19 за позовом ПП Зорепад-Люкс до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення від 06.06.2018 комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова УКВ ДЕР ЛМР, оформленого Протоколом №11, питання №Г-4 повторно; визнання договору оренди №Г-9664-15 від 25.06.2015 поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах, суд встановив, що договір оренди № Г-9664-15 від 25.06.2015 року припинив свою дію 24.06.2018 у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений.

Згідно з Актом державного виконавця об`єкт оренди за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-9664-15 було повернуто орендодавцю лише 12.11.2020.

У зв`язку із невиконання ПП «Зорепад-Люкс» свого обов`язку щодо вчасного повернення орендованого майна після припинення договору оренди, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення орендної плати за період травень-червень 2018 та неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням після припинення договору за період з 26.06.2018 по 12.11.2020 боргу в розмірі 121 704,75 грн.

Щодо клопотання відповідача про призначення експертизи, колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні клопотання, оскільки питання, які пропонує відповідач поставити перед експертом, можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Як убачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № Г-9664-15 від 25.06.20215, який за своїм змістом та правовою природою є договором оренди комунального майна.

За змістом положень ст.ст. 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 759 ЦК України та ч.1 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

В силу ч.6 ст.283 ГКУкраїни до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Організаційні та майнові відносини, що виникають у зв`язку з орендою державного та комунального майна, врегульовано Законом України "Про оренду державного та комунального майна" №2269-XII від 10.04.1992, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (частина 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Згідно з ч. 1,5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, зокрема з довідки №4-2302-8513 від 29.03.2021, яка складена Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради у формі розрахунку, який показує рух коштів, сплачених відповідач по спірному договору оренди, у орендаря ПП «Зорепад Люкс» існує борг з орендної плати у розмірі 3 281,22 грн.

Відповідно до ст. 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо стверджень скаржника - ПП «Зорепад-Люкс» про наявність у нього переплати по договору оренди №Г-9664-15 від 25.06.2015 року, яку він підтверджує платіжним дорученням № 2905 від 21.07.2015 та банківською випискою від 17.02.2022, долученими відповідачем до матеріалів справи, то колегія суддів зазначає, що вказані докази не можуть бути належними доказами відсутності заборгованості, оскільки із платіжного доручення вбачається, що призначенням платежу у ньому зазначено: оплата згідно гарантійного листа №06/07/15-01 від 06.07.2015. Жодного посилання на договір оренди №Г-9664-15 від 25.06.2015 року ані платіжне доручення, ані банківська виписка не містять. Гарантійний лист, на виконання якого здійснювався платіж, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Окрім того, колегія суддів вважає, що долучений відповідачем в підтвердження відсутності заборгованості за договором № Г-9664-15 від 25.06.2015 акт звірки розрахунків станом на 31.03.2015 також не є належним і допустимим доказом з огляду на те, що цей акт звірки розрахунків складений згідно договору №Г-6641 від 30.09.2008 станом на 31.03.2015 стосується попереднього договору, який не є предметом дослідження у даній справі і містить підписи осіб без зазначення посади, прізвища особи, яка його підписала. Інформація, відображена в інших актах звірки, підписаним не встановленими особами, не підтверджена первинними документами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимоги про стягнення боргу по орендній платі в сумі 3 281,22 грн.

Cудом встановлено, що договір оренди № Г-9664-15 від 25.06.2015 року припинив свою дію 24.06.2018 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Однак, відповідач не повернув об`єкт оренди вчасно, заперечень з цього приводу відповідачем на надавалося.

Яке зазначалося вище, пунктом 9.9. договору передбачено, що, якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення об`єкта оренди у порядку і у строки, передбачені п. 9 цього договору, орендодавець нараховує орендареві неустойку у розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди за весь час прострочення обов`язку щодо повернення об`єкта оренди. Зазначена неустойка обліковується на позабалансовому рахунку орендодавця.

Згідно зі ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Відтак, аналізуючи докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач після припинення договору оренди у встановлені договором строки об`єкт оренди не повернув та продовжував використовувати нерухоме майно, позивач правомірно нарахував відповідачу неустойку в порядку ст.785 ЦК України, за період з 26.06.2020 по 12.11.2020 в розмірі 118 423,53 грн..

За приписами статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 22.11.2022 у справі №914/2027/21.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 269, 275, 276, 282, 284Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства Зорепад-Люкс залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 22.11.2022 у справі № 921/2027/21 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

5.Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді Г.Т.Кордюк

Б.Д.Плотніцький