УХВАЛА

01 червня 2023 року

м. Київ

cправа № 916/963/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Сухового В.Г.,

розглядаючи матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Делівері"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Делівері"

про стягнення 385 591, 74 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.12.2022 було частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" (далі "Позивач", ТОВ "Амальгама Люкс") у цій справі.

2. За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 рішення господарського суду першої інстанції частково скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Амальгама Люкс" задоволено повністю.

3. Не погодившись із прийнятою постановою, 31.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Делівері" (далі "Відповідач", ТОВ "Делівері", скаржник) через підсистему "Електронний суд" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі. Також, скаржником до суду касаційної інстанції надіслано клопотання про зупинення виконання оскаржуваної постанови до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

4. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023 для розгляду касаційної скарги у справі № 916/963/22 визначено колегію суддів у складі: Міщенко І.С. - головуючий, Зуєв В.А., Суховий В.Г.

5. Вирішуючи питання щодо прийнятності касаційної скарги та наявності підстав для відкриття/відмови у відкритті касаційного провадження, дослідивши доводи касаційної скарги у контексті оскаржуваного судового рішення у даній справі, колегія суддів у наведеному складі дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

6. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

7. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

8. Відповідно до приписів пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

9. Пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України визначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

10. Згідно ж з частиною сьомою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

11. Аналіз наведених положень дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у чітко визначених законом випадках, що передбачені у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

12. Скаржник у цій справі оскаржує судове рішення, якими вирішено спір про стягнення 385 591, 74 грн, а тому (за загальним правилом) воно не підлягає касаційному оскарженню.

13. Водночас, Відповідач наполягає, що подана ним касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України), а також, що дана справа має для нього виняткове значення (підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України).

14. Обґрунтовуючи наведене скаржник пояснює, що у касаційній скарзі ним піднімається питання щодо правильності застосування норм матеріального права, якими врегульовано порядок відшкодування збитків у зв`язку із пошкодженням орендованого майна, а аналіз даних Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить про відсутність судової практики із вказаного питання. Звідси, скаржник вважає, що розгляд його касаційної скарги судом касаційної інстанції матиме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і дозволить уникнути у подальшому ухвалення судами різних за змістом рішень у подібних правовідносинах та дозволить створити єдиний підхід до вирішення спорів даної категорії.

15. Окрім цього Відповідач також стверджує, що він завжди з обережністю ставився до орендованого у Позивача майна, стан орендованих приміщень під час повернення їх з оренди був належним і його вини у цивільному правопорушенні, на наявності якого наполягає ТОВ "Амальгама Люкс" у даному випадку немає. Більше того підкреслює, що підприємство зараз знаходиться у критичному фінансовому стані, а тому стягнення з нього такої значної суми під час дії воєнного стану завдасть фатальної шкоди господарській діяльності Відповідача. За таких обставин вважає, що дана справа має виняткове значення для ТОВ "Делівері".

16. Втім, оцінивши наведені скаржником доводи, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вважає їх такими, що дають підстави для допуску цієї справи до касаційного провадження.

17. Так, фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики може мати спірне правове питання, яке тривалий час неоднаково вирішується судами. Але, скаржник не наводить жодних аргументів, які б свідчили про неоднозначність правозастосовчої практики саме у питанні застосування норм права, зазначених ним у касаційній скарзі. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами попередніх інстанцій сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з подібними обставинами спорів.

18. Більше того, у поданій касаційній скарзі з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України наявні посилання на правові висновки Верховного Суду (постанови від 11.04.2018 у справі № 914/4238/15, від 24.04.2018 у справі № 910/14032/17, від 09.09.2019 у справі № 910/16362/18, від 13.12.2019 у справі № 910/20370/17, від 30.10.2019 у справі № 924/80/19) щодо правильного застосування статей 614, 785 Цивільного кодексу України, що з одного боку свідчить про наявність практики вже суду касаційної інстанції із піднятого скаржником правового питання, а з іншого - спростовує доводи скаржника про її повну відсутність.

19. Колегія суддів окремо відмічає, що наведені у касаційній скарзі доводи у цій частині зводяться до заперечення встановлених судом попередньої інстанції обставин справи з одночасним їх власним тлумаченням, до переоцінки доказів, яка була здійснена судом під час розгляду справи по суті і в цілому до заперечення результату розгляду справи. Звідси, такі доводи та аналіз судових рішень не дають підстав для висновку про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а відтак наявність у даному випадку підстави допуску цієї справи до касаційного провадження, яка передбачена у підпункті "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України в межах перевірки матеріалів касаційної скарги не підтвердилась.

20. Так само свого підтвердження не знаходить й інша визначена скаржником підстава касаційного оскарження (підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України), позаяк стягнення з Відповідача заявленої у позові суми грошових коштів є звичайним передбачуваним процесом у випадку прийняття судового рішення на користь Позивача. Доводи скаржника про критичний фінансовий стан підприємства жодними доказами не підтверджені, обставин дійсної "винятковості" даної справи належним чином у скарзі не доведено і не обґрунтовано.

21. При цьому, Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, що вказані доводи були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції, та враховано межі, порядок та повноваження апеляційного суду щодо розгляду справи.

22. У постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що введення процесуальних "фільтрів" допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя.

23. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

24. Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Делівері" на підставі пункту 1 частини першої статті 293 цього ж Кодексу, оскільки її подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

25. У зв`язку з наявністю підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, подане клопотання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення, залишається судом касаційної інстанції без розгляду.

За викладеного, керуючись статтями 163, 234, 235, 287, 293 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Делівері" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 у справі № 916/963/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Зуєв В.А.

Суховий В.Г.