УХВАЛА

25 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/17965/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пєскова В.Г.

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної казначейської служби України за вх.№ 3335/2023

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023

у складі колегії суддів: Яковлєва М.Л. (головуючого), Станіка С.Р., Шаптали Є.Ю.

у справі № 910/17965/21

за позовом Державного підприємства "Тетерівське лісове господарство"

до 1. Закарпатської митниці Держмитслужби

2. Державної казначейської служби України

про стягнення 5 645 944,77 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Тетерівське лісове господарство" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби та Державної казначейської служби України про стягнення 5 645 944,77 грн матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу була завдана матеріальна шкода неправомірними діями Закарпатської митниці Держмитслужби, які виявились у незаконному затриманні на митних постах товару та нездійсненню пропуску рухомого складу вагонів залізниці з товаром позивача у встановлений строк, внаслідок чого з позивача на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в судовому порядку були стягнуті додаткові платежі та збори за перевезення вантажів залізничним транспортом та пов`язані з ними послуги в розмірі 5 645 944,77 грн, в тому числі судові витрати.

31.01.2023 рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/17965/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

25.04.2023 постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/17965/21 рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Державного підприємства "Тетерівське лісове господарство" шкоду в сумі 5 254 083,71 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

15.05.2023 (згідно з відміткою на поштовому конверті) Державною казначейською службою України подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 у справі № 910/17965/21.

Також Державною казначейською службою України у касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги або відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення, а також про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 910/17965/21 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

17.05.2023 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В.Г. (суддя-доповідач), суддів: Банаська О.О., Картере В.І.

Щодо клопотання Державної казначейської служби України про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 910/17965/21 Верховний Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 910/17965/21 складено 25.04.2023. Таким чином, останнім днем встановленого наведеною вище нормою строку на подання касаційної скарги було 15.05.2023.

Колегією суддів встановлено, що касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 910/17965/21 скаржником подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 15.05.2023, тобто в межах встановленого статтею 288 ГПК України процесуального строку, а тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження Верховним Судом не розглядається.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання до господарського суду заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується (п. 2 ч. 1 ст.163 ГПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як було зазначено вище, оскаржуваною постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 910/17965/21 було скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Державного підприємства "Тетерівське лісове господарство" шкоду в сумі 5 254 083,71 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Отже, враховуючи вимоги скаржника, звертаючись до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 910/17965/21, Державній казначейській службі України належало сплатити судовий збір у розмірі 157 622,52 грн (5 254 083,71 грн х1,5%) х 200%.

Водночас, в порушення зазначених вимог скаржником до касаційної скарги не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, натомість, заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги або відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення Верховним Судом.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, Державна казначейська служба України утримується за рахунок державного бюджету, є державним органом з відповідним обсягом фінансування та затвердженим кошторисом для фінансування власної установи. З 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Пунктом 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою України в особливому режимі в умовах воєнного стану", затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 09.06.2021 № 590, визначено черговість здійснення платежів, згідно з яким сплата судового збору може бути здійснена лише в третю чергу, що унеможливлює своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору.

З огляду на зазначене та враховуючи ситуацію, яка склалася у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, Державна казначейська служба України просить звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги або відстрочити сплату судового збору до ухвалення касаційним судом судового рішення у цій справі.

Розглянувши зазначене клопотання Державної казначейської служби України, Верховний Суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

При цьому, Верховний Суд акцентує, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 940/2276/18).

У даному випадку предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, скаржник не є суб`єктом, на якого поширюється дія статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, звертаючись до Верховного Суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, Державною казначейською службою України не наведено підстав, які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом процесуального строку розгляду касаційної скарги до ухвалення рішення у справі.

За таких обставин, клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги або відстрочення сплати судового збору до ухвалення касаційним судом судового рішення у цій справі задоволенню не підлягає.

Верховний Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, касаційна скарга Державної казначейської служби України оформлена з порушенням вимог, встановлених пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга Державної казначейської служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 910/17965/21 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: подати до Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додати докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 157 622,52 грн.

Водночас, Верховний Суд зазначає, що у зв`язку із залишенням касаційної скарги Державної казначейської служби України без руху, розгляд клопотання про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 910/17965/21 до закінчення її перегляду в касаційному порядку відкладається до усунення скаржником вказаних вище недоліків касаційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 910/17965/21 або відстрочення сплати судового збору до ухвалення касаційним судом судового рішення у справі № 910/17965/21.

2. Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 910/17965/21 залишити без руху.

3. Надати Державній казначейській службі України строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Роз`яснити Державній казначейській службі України, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційну скаргу буде повернуто.

5. Повідомити учасників справи про можливість подати процесуальні документи (заяви, клопотання, скарги, відзиви тощо), письмові та електронні докази на електронну адресу суду, поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Пєсков