ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 року м.Дніпро Справа № 908/886/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач),

суддів: Вечірка І.О., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін

від Фонду державного майна України: Бабій Артур Борисович, представник, виписка з ЄДР №19 від 17.02.2022 року

від позивача: Машко Ганна Ігорівна, адвокат, ордер серії АР №1053431 від 02.05.2022 року

відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення господарського суду Запорізької області від 19.05.2021 року (повний текст складено 24.05.2021 року, суддя Колодій Н.А.) у справі № 908/886/21

за позовом ОСОБА_1 , м. Запоріжжя

до відповідача Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", м. Запоріжжя

про визнання рішення недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом та з урахуванням заяви про уточнення та збільшення позовних вимог від 08.05.2021 року просила суд визнати недійсними рішення позачергових загальних зборів відповідача, що оформлені протоколом №24 від 01.11.2018 року:

- у частині внесення до порядку денного на розгляд питання №7 "Обрання членів Наглядової ради Товариства";

- у частині внесення до порядку денного на розгляд питання №8 "Затвердження умов договорів (цивільно-правових або трудових) з членами Наглядової ради Товариства. Обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів з членами Наглядової ради Товариства";

- у частині прийняття рішення за результатом розгляду питання №7 порядку денного, а саме: обрання членів Наглядової ради Товариства;

- у частині прийняття рішення за результатом розгляду питання №8 порядку денного, а саме: затвердження умов цивільно-правових договорів, що укладатимуться з членами Наглядової ради Товариства та надання керівнику виконавчого органу Товариства повноваження на підписання цивільно-правових договорів, що укладатимуться з членами Наглядової ради Товариства.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що при проведенні 01.11.2018 року позачергових загальних зборів ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" до порядку денного не було включено питання щодо обрання до складу Наглядової ради відповідача незалежних директорів, як того вимагає ст.53 Закону України "Про акціонерні товариства".

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.05.2021 року у даній справі позов задоволено.

Визнано недійсним рішення позачергових Загальних зборів Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", оформлене протоколом № 24 від 01.11.2018 року в частині внесення до порядку денного на розгляд питання №7 "Обрання членів Наглядової ради товариства".

Визнано недійсним рішення позачергових Загальних зборів Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", оформлене протоколом №24 від 01.11.2018 в частині внесення до порядку денного на розгляд питання №8 "Затвердження умов договорів (цивільно-правових або трудових) з членами Наглядової ради Товариства. Обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів з членами Наглядової ради товариства".

Визнано недійсним рішення позачергових Загальних зборів Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", оформлене протоколом №24 від 01.11.2018 в частині прийняття рішення за результатом розгляду питання № 7 порядку денного, а саме обрання членів Наглядової ради товариства.

Визнано недійсним рішення позачергових Загальних зборів Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", оформлене протоколом №24 від 01.11.2018 в частині прийняття рішення за результатом розгляду питання №8 порядку денного, а саме затвердження умов цивільно-правових договорів, що укладатимуться з членами Наглядової ради Товариства та надання керівнику Виконавчого органу Товариства повноваження на підписання цивільно-правових договорів, що укладатимуться з членами Наглядової ради товариства.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на користь ОСОБА_1 суму 5 675,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що при проведенні 01.11.2018 року позачергових загальних зборів відповідачем, у порушення вимог ст.53 Закону України "Про акціонерні товариства" до порядку денного зборів не було включено питання щодо обрання до складу Наглядової ради товариства незалежних директорів. Відповідач під час розгляду справи визнав позовні вимоги в повному обсязі, тому ці обставини не потребують додаткового доведення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Фонд державного майна України звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та застосувати строки позовної давності у справі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник вказує, що судом першої інстанції у даній справі вирішено питання про права, свободи та інтереси Фонду державного майна України, який не був залучений до розгляду даної справи.

За даними реєстру корпоративних прав держави, Акціонерне товариство "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" є підприємством державного сектору економіки. Контрольний пакет акцій підприємства у розмірі 68,01% належить державі в особі Фонду.

З урахуванням вимог ст.5 Закону України "Про фонд державного майна України" у Фонду державного майна України наявні повноваження на управління та розпорядження державним майном та корпоративними правами Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат".

Скаржник вказує, що Фонд є не тільки органом управління Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" але й його акціонером та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави.

Щодо доводів суду інстанції про порушення при проведенні позачергових загальних зборів Публічного акціонерного товариства "Запорізький алюмінієвий комбінат" 01.11.2018 року ст.53 Закону України "Про акціонерні товариства" апелянт вказує наступне:

Процедуру проведення конкурсного відбору з визначення кандидатів на посаду членів наглядової ради державного унітарного підприємства та господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій належить державі, регулюються постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання управління державними унітарними підприємствами та господарськими товариствами, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належить державі" від 10.03.2017 року №142.

Відповідно до порядку проведення конкурсного відбору кандидатів на посаду незалежного члена наглядової ради державного унітарного підприємства та їх призначення, а також проведення конкурсного відбору кандидатів на посаду незалежного члена наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, що пропонуються суб`єктом управління об`єктами державної власності до обрання на посаду незалежних членів наглядової ради, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 року №142-2, конкурсний відбір з визначення кандидатів на посаду незалежних членів наглядової ради підприємства, товариства здійснюється відповідно до положення про принципи формування наглядової ради згідно з профілем діяльності та стратегією підприємства, товариства.

Скаржник звертає увагу суду, що принципи формування наглядової ради не були затверджені, а тому до порядку денного зборів не було включено питання щодо обрання до складу наглядової ради товариства незалежних директорів, як це зазначається у судовому рішенні.

Також апелянт вважає, що позивачем було порушено строки позовної давності. Щодо цього вказує, що вдповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про акціонерні товариства" у разі, якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства, акціонер, права та охоронювані законом інтереси якого порушені таким рішенням, може оскаржити це рішення до суду протягом трьох місяців з дати його прийняття.

Оскаржувані рішення позачергових зборів були прийняті у 2018 році, з даним позовом позивач звернувся до господарського суду 01.04.2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Крім того, скаржник вказує, що відповідач у даній справі погодився із позовними вимогами у повному обсязі. Але не дивлячись на це, принцип "jura novit curia" (суд знає закони) регламентує, що під час розгляду справи суд має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому, суд з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 924/1473/15).

У наданих письмових поясненнях позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи, наведені Фондом державного майна України в апеляційній скарзі такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач зазначає, що відповідно до статутних документів та офіційних реєстрів Фонд державного майна України не є органом управління Акціонерного товариства "Запорізький алюмінієвий комбінат". Враховуючи факт того, що Акціонерне товариство "Запорізький алюмінієвий комбінат" наразі знаходиться в процесі приватизації - Фонд державного майна України є органом приватизації, а не органом управління комбінату.

З урахуванням приписів ст.ст.6-7 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" Фонд державного майна України, як орган державної влади, не має права втручатись та впливати будь-яким чином на реалізацію своїх прав іншими акціонерами товариства, зокрема при проведенні загальних зборів, в іншому разі такі дії мають бути кваліфіковані як зловживання владним становищем.

Позивач звертає увагу, що здійснюючи посилання на права акціонера, як на підставу для обов`язкового залучення саме Фонду до розгляду справи, враховуючи переважну кількість акцій, якими він володіє, останній, фактично, нівелює права інших акціонерів, які мають меншу кількість акцій.

Жоден акціонер не наділений суб`єктивним право щодо здійснення повноважень відносно підприємства. Як учасник товариства він може брати участь в управління справами товариства в порядку, визначеному в статутних документах товариства. Однак безпосереднє управління здійснюють його органи, які й представляють товариство у відносинах з третіми особами.

У даній справі оскаржуване позивачем рішення, яке оформлене протоколом - це рішення саме Акціонерного товариства "Запорізький алюмінієвий комбінат", як товариства, а не окремого учасника товариства - Фонду державного майна України, що в свою чергу вимагає участі у справі саме Акціонерного товариства "Запорізький алюмінієвий комбінат" в якості відповідача, без необхідності залучення інших акціонерів.

Також позивач звертає увагу, що відповідач визнав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, що на думку позивача, є додатковим доказом обґрунтованості позову.

Щодо строків позовної давності позивач вказує, що про відсутність незалежних директорів у складі Наглядової ради ОСОБА_1 у 2018 році (як на це посилається апелянт) відомо не було. Інформація відносно наявності чи відсутності незалежних директорів оприлюднена не була. ОСОБА_1 участь у позачергових загальних зборах АТ "Запорізький алюмінієвий комбінат", які проводилися 01.11.2018 не приймала, повідомлення про проведення позачергових загальних зборів не отримувала.

Позивачка дізналась про оскаржувані нею рішення з відповіді відповідача на звернення ОСОБА_1 , яку вона отримала 30.12.2020 року. Тому строк оскарження позивачем не пропущено.

Щодо факту відсутності у складі Наглядової ради незалежних директорів позивач вказує, що відсутність внутрішнього положення про принципи формування Наглядової ради не може бути підставою для невиконання вимог та грубого порушення чинного законодавства України, а саме приписів ст.53 Закону України "Про акціонерні товариства" відносно обов`язкової наявності в складі Наглядової ради незалежних директорів.

Постановою Кабінету Міністрів України №142 від 10.03.2017 року "Про деякі питання управління державними унітарними підприємства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі" затверджено Порядок утворення, організації діяльності та ліквідації наглядової ради державного унітарного підприємства та її комітетів, зокрема пунктами 3-15 визначено черговість вчинення дій, направлених на включення до складу Наглядової ради незалежних директорів.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду державного майна України на рішення господарського суду Запорізької області від 19.05.2021 року у даній справі було закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що скаржник не є учасником справи, а в апеляційній скарзі не зазначив, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме, та яким саме чином на такі права і обов`язки вплинуло рішення місцевого господарського суду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.11.2022 року у даній справі касаційну скаргу Фонду державного майна України задоволено. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 26.07.2022 року про закриття апеляційного провадження скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до Центрального апеляційного господарського суду.

Постанова Верховного Суду обґрунтована тим, що ухвалене судове рішення першої інстанції у цій справі про недійсність оспорюваних рішень загальних зборів, має наслідком втрату повноважень членами Наглядової ради, в тому числі представниками держави, отже, прямо стосується охоронюваних законом інтересів держави, як акціонера, та обумовлює право Фонду державного майна України оскаржувати судове рішення в цій справі в апеляційному порядку відповідно до частини першої статті 254 ГПК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено до розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий (доповідач) суддя Верхогляд Т.А., судді Парусніков Ю.Б., Вечірко І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.12.2022 року апеляційну скаргу даною колегією суддів прийнято до провадження.

15.05.2023 року у судове засідання з`явилися представники позивача та скаржника, які надали відповідні пояснення.

Відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та не забезпечив у судове засідання явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи. При відкритті апеляційного провадження явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення слід скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (позивачка) є власником 3 000 шт. простих іменних акцій ВАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", що становить 0,0006% статутного капіталу підприємства та підтверджується Сертифікатом іменних акцій серії А №1105, дата випуску акцій - 26.11.1998 (том 1 а.с.33)

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.5 Статуту Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (АТ "ЗАлК") відповідач є юридичною особою з новим найменуванням в результаті проведення державної реєстрації змін до статуту у відповідності до Закону України "Про акціонерні товариства" (в редакції від 2018 року, затвердженій 01.11.2018 року позачерговими загальними зборами АТ "ЗАлК") (том 1 а.с.16 -39).

Публічне акціонерне товариство "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат". Тип товариства - Публічне акціонерне товариство (том 1 а.с.30-32).

Згідно з розділом 16 п.16.1., п.16.2., пп.16.2.1. Статуту АТ "ЗАлК" вищим органом Товариства є Загальні збори. Збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності Товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції Наглядової ради законом або статутом. Повноваження з вирішення питань, що належать до виключної компетенції Загальних зборів, не можуть бути передані іншим органам Товариства.

Загальні збори проводяться на території України в межах населеного пункту за місцезнаходженням Товариства, крім випадків, коли на день скликання Загальних зборів 100% акцій Товариства володіють іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, а також міжнародні організації.

01.11.2018 року відбулись позачергові Загальні збори акціонерів ПАТ "ЗАлК", на яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №24 від 01.11.2018 року (том 1 а.с.11-15).

Так, позачерговими Загальними зборами прийнято, зокрема, рішення:

- про внесення до порядку денного на розгляд питання №7 "Обрання членів Наглядової ради товариства" та про обрання членів Наглядової ради товариства (представники акціонерів товариства, юридичної особи Фонд державного майна України: Харіна Н.М., Манківська А.Г., Павлюк Н.В., Кузуб Т.О., Холоднова І.П.);

- про внесення до порядку денного на розгляд питання №8 "Затвердження умов договорів (цивільно-правових або трудових) з членами Наглядової ради товариства. Обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів з членами Наглядової ради товариства" та про затвердження умов цивільно-правових договорів, що укладатимуться з членами Наглядової ради товариства та надання керівнику виконавчого органу товариства повноваження на підписання цивільно-правових договорів, що укладатимуться з членами наглядової ради товариства.

28.12.2020 року позивачка звернулася до ПАТ "ЗАлК" з листом щодо перебування у складі діючої Наглядової ради Товариства незалежних директорів (із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові даних осіб) (том 1 а.с.9).

Листом від 30.12.2020 року відповідач повідомив про те, що відповідно до рішення позачергових Загальних зборів акціонерів ПАТ "ЗАлК" (контрольний пакет акцій якого належить державі в особі Фонду державного майна України), оформленого протоколом №24 від 01.11.2018 року, членами Наглядової ради підприємства було обрано п`ять осіб, які є представниками акціонера Товариства, юридичної особи - Фонду державного майна України та його співробітниками. Питання щодо обрання до складу Наглядової ради ПАТ "ЗАлК" Незалежних директорів не було включено до порядку денного зборів (том 1 а.с.10).

Не погодившись з фактом включення до порядку денного питання №7 та №8, а також з рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів Товариства, прийнятими з цих питань, що оформлені проколом №24 від 01.11.2018 року, позивачка звернулася до суду.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання недійсними рішень загальних зборів АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", яка обґрунтована посиланням на те, що до порядку денного Загальних зборів не було включено питання щодо обрання до складу Наглядової ради відповідача незалежних директорів, як того вимагає ст.53 Закону України "Про акціонерні товариства".

Згідно зі ст.ст. 92, 97 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що цей Закон визначає порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов`язки акціонерів.

Пунктом 8 частини першої статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України "Про акціонерні товариства" кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: участь в управлінні акціонерним товариством; отримання дивідендів; отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Відповідно до ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 Закону України "Про акціонерні товариства" загальні збори є вищим органом акціонерного товариства. Загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції наглядової ради законом або статутом. Наглядова рада має право включити до порядку денного загальних зборів будь-яке питання, що віднесено до її виключної компетенції законом або статутом, для його вирішення загальними зборами.

Наглядова рада акціонерного товариства є колегіальним органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, здійснює управління акціонерним товариством, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу (ч.1 ст.51 Закону України "Про акціонерні товариства").

За приписами ч.4 ст.53 Закону України "Про акціонерні товариства" наглядова рада публічного акціонерного товариства та акціонерного товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, а також акціонерного товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, має складатися не менш ніж на одну третину з незалежних директорів, при цьому кількість незалежних директорів не може становити менше двох осіб. Положення абзацу першого цієї частини не застосовуються до банків. Вимоги до складу наглядової ради банку визначаються Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Жодних винятків з цього правила для акціонерних товариств з державною часткою у статутному капіталі законодавством, діючим на час виникнення спірних відносин, не передбачено.

Отже, Наглядова рада АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, має складатися не менш ніж на одну третину з незалежних директорів, при цьому кількість незалежних директорів не може становити менше двох осіб.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами позивача, що до порядку денного загальних зборів не було включено питання щодо обрання до складу Наглядової ради відповідача незалежних директорів, як того вимагає ст.53 Закону України "Про акціонерні товариства".

Разом з цим, апеляційний господарський суд враховує наступне:

Приписами ст.55 Конституції України гарантовано право кожного на захист прав і свобод в судовому порядку.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й буде здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами ст.16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором.

Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті. Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес (аналогічна правова позиція викладена у Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 року у справі №904/3368/18).

Верховний Суд наголошував, що вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 року у справі №904/3368/18).

У даній справі позивачка (акціонер товариства) стверджує про порушення порядку формування Наглядової ради, що, на її думку як акціонера, є підставою для визнання незаконними рішень Загальних зборів, які є предметом спору.

У постановах Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №922/1671/16 та від 12.03.2019 року у справі №904/9495/16 була викладена позиція, що визнання судом недійсними рішень загальних зборів повністю, захищаючи порушені корпоративні права одного учасника товариства, може зачіпати корпоративні права інших учасників, відповідно порушується баланс інтересів учасників товариства, що має наслідком непропорційність втручання у правовідносини сторін та фактично є втручанням суду у господарську діяльність товариства.

Таким чином, визнання недійсним рішення загальних зборів у даному випадку може призвести до непропорційного втручання суду у питання корпоративного управління та господарської діяльності товариства.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено суду взаємозв`язку між прийняттям оскаржуваних рішень на засіданні Загальних зборів АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" та порушенням будь-яких прав позивачки на участь в управлінні товариством відповідача.

Також позивачем не зазначено, яким чином скасування одного із рішень Загальних зборів відновить права та законні інтереси акціонера, зацікавленого у обранні Наглядової ради та включенні до її складу незалежних директорів.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд не врахував інтереси інших учасників товариства, тобто не дотримав балансу їх інтересів, про що неодноразово зазначав Верховний Суд. З огляду на предмет та підстави позову суд першої інстанції не встановив, які саме негативні наслідки для прав та законних інтересів позивачки мають оспорювані рішення Загальних зборів.

Отже, зазначаючи про наявність у акціонера права на оскарження рішень Загальних зборів, господарський суд не встановив, в чому саме полягало порушення прав та/або законних інтересів позивачки з урахуванням змісту оскаржуваних рішень та яким чином визнання недійсними вказаних рішень могло захистити (відновити) порушене право чи інтерес позивачки.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 року у справі №910/6685/21 зазначено, що якщо за результатами розгляду справи суд не встановить факт порушення прав та законних інтересів позивача оскаржуваним рішенням органу управління акціонерного товариства, або встановить неефективність обраного позивачем способу захисту, то це буде достатньою та самостійною підставою для відмови у позові про визнання такого рішення недійсним.

З урахуванням наведеного, встановивши, що позовні вимоги не відповідають ефективному способу захисту його права чи інтересу, колегія суддів доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про наявність порушеного права Фонду державного майна України, як особи, не залученої до участі у справі оскаржуваним рішенням, колегія суддів враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 01.11.2022 року у даній справі.

За приписами ч.1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи (п.8 ч.1 цієї статті).

Відповідно до ч.1 ст.17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

Згідно з ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Таким чином, Господарським процесуальним кодексом України виокремлено коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які умовно можна поділи на дві групи: 1) учасники справи; 2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Разом з тим судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

Отже, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі п.4 ч.3 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним і безумовним, а не ймовірним (схожий за змістом правовий висновок викладений у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі №62/112, від 16.01.2020 року у справі №925/1600/16 та постановах Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі №910/21451/16, від 03.12.2020 року у справі №908/3338/19 від 10.05.2018 року у справі №910/22354/15, від 19.06.2018 року у справі №910/18705/17, від 11.07.2018 року у справі № 911/2635/17, від 06.12.2018 року у справі № 910/22354/15).

У справі, яка розглядається, Фонд державного майна України, який не є учасником справи, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

На законодавчому рівні не встановлено прямої заборони на оскарження судового рішення у корпоративному спорі учасником юридичної особи, який не брав участі у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про його права, інтереси та (або) обов`язки. Навпаки, прямо передбачено, що у такому разі особа має право подати апеляційну скаргу (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 року у справі №910/15925/18).

Проте, перегляд справи за скаргами таких осіб, як правило, не здійснюється, оскільки у судовій практиці не визнається порушення їх прав та обмежено коло сторін у корпоративних спорах про визнання недійсними рішень загальних зборів юридичних осіб з підстав недотримання вимог закону та/або установчих документів під час їх скликання та проведення лише учасником (учасниками), права яких на участь у загальних зборах було порушено, та юридичною особою і як наслідок встановлено процесуальні обмеження доступу до суду інших учасників юридичних осіб (п.6.2.8 постанови Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №904/6965/17; п.4.14 постанови Верховного Суду від 04.06.2018 року у справі №910/19433/17; п.4.16 постанови Верховного Суду від 07.06.2018 року у справі №922/3159/17; п. 32 постанови Верховного Суду від 19.02.2019 року у справі №910/12807/16).

Такі процесуальні обмеження можуть вважатися законними і такими, що переслідують легітимну мету, оскільки спрямовані на забезпечення належного відправлення правосуддя, правової визначеності та захист прав всіх учасників юридичної особи, зважаючи на те, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (п.5.35 постанови Верховного Суду від 01.07.2020 року у справі №910/15925/18).

Водночас, у справі, що переглядається, особливістю є те, що оскаржується рішення загальних зборів про обрання членів Наглядової ради, тобто питання стосується колегіального органу юридичної особи, що відповідно до ч.1 ст.51 Закону України Про акціонерні товариства здійснює захист прав всіх акціонерів товариства. Тому обмеження права акціонера на оскарження в апеляційному порядку судового рішення у справі за позовом іншого акціонера про недійсність рішення загальних зборів про обрання членів Наглядової ради у такому разі не відповідає визначеній меті (належне відправлення правосуддя), порушується справедливий і пропорційний баланс між конкуруючими інтересами акціонерів у справі.

Оспорюваними у цій справі рішеннями позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "ЗАлК", які оформлені протоколом №24 від 01.11.2018 року, прийнято, зокрема, рішення: про внесення до порядку денного на розгляд питання №7 "Обрання членів Наглядової ради товариства" та про обрання членів Наглядової ради товариства (представники акціонерів Товариства, юридичної особи Фонд державного майна України: Харіна Н.М., Манківська А.Г., Павлюк Н.В., Кузуб Т.О., Холоднова І.П.); про внесення до порядку денного на розгляд питання №8 "Затвердження умов договорів (цивільно-правових або трудових) з членами Наглядової ради товариства. Обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів з членами Наглядової ради товариства та про затвердження умов цивільно-правових договорів, що укладатимуться з членами Наглядової ради товариства та надання керівнику виконавчого органу товариства повноваження на підписання цивільно-правових договорів, що укладатимуться з членами Наглядової ради товариства".

Отже, у даній справі оскаржується рішення загальних зборів відповідача, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, зокрема, щодо Наглядової ради акціонерного товариства, до складу якої обирались представники держави в особі Фонду державного майна України (п`ять осіб, які є представниками акціонера товариства, юридичної особи - Фонду державного майна України та його співробітниками).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що ухвалене судове рішення першої інстанції у цій справі про недійсність оспорюваних рішень Загальних зборів має наслідком втрату повноважень членами Наглядової ради, в тому числі представниками держави, колегія суддів дійшла висновку, що це рішення прямо стосується охоронюваних законом інтересів держави, як акціонера, а тому обумовлює право Фонду державного майна України оскаржувати судове рішення в цій справі в апеляційному порядку відповідно до ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України.

Встановивши факт порушеного права Фонду державного майна України, як особи, не залученої до участі у справі оскаржуваним рішенням, колегія суддів доходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення на підставі п.4 ч.3 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи (апелянта), що не була залучена до участі у справі.

Щодо визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі суд апеляційної інстанції враховує наступне:

Відповідно до ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2020 року у справі №588/1311/17 міститься висновок, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в цьому випадку відсутні.

Колегія суддів, встановивши відсутність підстав для задоволення позову, вважає, що судом першої інстанції безпідставно прийнято до розгляду заяву відповідача про визнання позову.

Щодо клопотання скаржника про застосування позовної давності, колегія суддів приймає до уваги таке:

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Частиною четвертою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За загальним правилом суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 14.11.2018 року у справі №183/161/16).

Враховуючи відсутність порушеного права позивача рішеннями Загальних зборів АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", питання перебігу позовної давності не впливає на вирішення спору, тому підстави для застосування позовної давності відсутні.

Отже, оцінивши докази у справі в їх сукупності, встановивши невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, неправильне застосування господарським судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, колегія суддів доходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені скаржником витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню на його користь з позивача, а понесені позивачем витрати по сплаті судового збору на подання позову покладаються на ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 19.05.2021 року у справі №908/886/21 скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" про визнання рішення недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фонду державного майна України (01133, м.Київ, вул.Генерала Алмазова, 18/9, ) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 8 512,50 грн.

Виконання постанови доручити господарському суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова складена у повному обсязі 23.05.2023 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.О. Вечірко

Суддя Ю.Б. Парусніков