ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

попереднього засідання суду

"12" травня 2023 р.м. ОдесаСправа № 916/105/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Антощук Світлани Іванівни,

при секретарі судового засідання Скогутовському І.П.

дослідивши матеріали справи

За заявою боржника: фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

За участю:

від АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК": адвокат Семеняка В.В.

від Боржника: адвокат Лук`янова А.О.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою вх. ГСОО №120/22 від 17.01.2022р. про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність посилаючись на заборгованість перед кредиторами у розмірі 14 269 428,9 грн. та положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.08.2022р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Пояркова В.О.

19.08.2022р. господарським судом в автоматизованій системі "Діловодсто спеціалізованого суду" в електронній формі було сформовано оголошення про відкриття провадження у справі №916/105/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

22.08.2022р. на офіційному сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі №916/105/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (публікація №69152 від 22.08.2022р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Частиною 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

У встановлений частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства строк до господарського суду звернувся 2 кредитори боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП" та Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК". За подання заяви Заявниками сплачено судовий збір у розмірі 4 962, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.09.2022р. заяву Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" прийнято та призначено до розгляду у попередньому засіданні суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.09.2022р. прийнято та призначено до розгляду у попередньому засіданні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП" з грошовими вимогами до Боржника.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.04.2023р. справу №916/105/22 призначено до розгляду у судовому засіданні суду на "10" травня 2023 р. о 15:30 год.

10.05.2023р. у судовому засіданні господарським судом постановлено ухвалу про перерву у попередньому засіданні суду до 12.05.2023р. о 10:00 год., про що зазначено у протоколі судового засідання.

Частиною 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441).

Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Розгляд заяви Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 у сумі 15 668 492, 06 грн.

Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" заявлено до визнання грошові вимоги до фізичної особи ОСОБА_1 у загальному розмірі 15 688 492, 06 грн., які виникли у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за наступними кредитними Договорами: №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р., №0140027/82/73539 від 20.04.2007р., №14/03-5/06-752 від 12.12.2006р.

04.10.2005р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ» (правонаступником якого за всіма права та обов`язками є Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК") та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №014/0027/84/37623, за умовами якого Банком надано Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 64 000,00 дол. США, а Позичальник отримує кредит і зобов`язується належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору. Кредит надавався на строк 120 місяць - до 04 жовтня 2015 року. Кредитні кошти призначені для придбання квартири/будинку.

Сторони домовились, що за користування кредитом Позичальник сплачує банку проценти, що розраховуються на основі процентної ставки. На дату укладання договору розмір процентної ставки складав 12,5%. Умовами договору передбачено погашення кредиту шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів у розмірі 533, 33 дол. США, за рахунок яких здійснюється погашення щомісячних відсотків за користування кредитом та погашення частини кредиту.

Банк належним чином виконав взяті зобов`язання, видав позичальнику через касу 27-го Одеського відділення Банку кошти у сумі 64 000 дол. США - 04.10.2005 року.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено 04.10.2005р. договір поруки №014/0027/84/37623/1, за умовами яких ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_2 за кредитним договором №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р.

Також, на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р., між Акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ» (правонаступником якого за всіма права та обов`язками є Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК") та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки від 06.10.2005р., посвідчений Горецькою В.М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим №9292, за яким боржником передано в іпотеку Банку належне йому на праві власності нерухоме майно - квартира під номером АДРЕСА_1 . Вказана квартира складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 90,4 кв. метрів, у тому числі житловою площею 45,7 кв. метрів.

20.04.2007р. між Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №0140027/82/73539, за умовами якого Банком надано Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 72 318,00 дол. США, а позичальник отримує кредит і зобов`язується належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору. Кредит надався терміном на 120 місяців до 20.04.2017 року. Кредитні кошти призначені на споживчі цілі.

Сторони домовились, що за користування кредитом Позичальник сплачує банку проценти, що розраховуються на основі процентної ставки. На дату укладання договору розмір процентної ставки складав 13,75%. Умовами договору передбачено погашення кредиту шляхом здійснення щомісячних фінансових рівних платежів у розмірі, визначеному у графіку погашення кредиту, який викладено у додатку №1 до кредитного договору.

Банк належним чином виконав взяті зобов`язання, видав позичальнику через касу 27-го Одеського відділення Банку кошти у сумі 72 318 дол. США - 20.04.2007 року.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №0140027/82/73539 від 20.04.2007р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено 20.04.2007р. договір поруки №014/0027/82/73539/1, за умовами яких ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_2 за кредитним договором №0140027/82/73539 від 20.04.2007р.

Також, для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №0140027/82/73539 від 20.04.2007 року, між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки від 20.04.2007р., посвідчений Горецькою В.М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим №2976, за яким боржником передано в іпотеку Банку належне йому на праві власності нерухоме майно - квартира під номером АДРЕСА_1 . Вказана квартира складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 90,4 кв. метрів, у тому числі житловою площею 45,7 кв. метрів.

У заяві з грошовими вимогами Кредитор зазначає, що ОСОБА_2 свої обов`язки за договором кредиту не виконував з грудня 2008 року, а саме: щомісячно не здійснював часткове погашення кредитів за договорами №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р. та №0140027/82/73539 від 20.04.2007р., не сплачував відсотки за користування кредитами, після відповідного повідомлення не повернув Банку кредитні кошти і не сплатив відсотки за користування кредитом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2012р. у справі №2-1112/11, позов Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" за кредитним договором №014/0027/84/37623 від 04.10.2005 року - 153 236, 98 дол. США (1 224 332, 83 грн.), де борг за тілом кредиту - 43 531, 98 дол. США (347 811, 81 грн.), заборгованість за відсотками 15 694, 38 дол. США (125 394, 96 грн.), пеня за відсотками - 40 414, 22 дол. США (322 901, 54 грн.), пеня за тілом кредиту 53 596, 40 дол. США (428 224, 52 грн.); за кредитним договором № 014/0027/82/73539 від 20.04.2007 року - 212 638, 66 дол. США, де борг за тілом кредиту - 59 869 дол. США (478 341, 34 грн.), заборгованість за відсотками 24 983, 02 дол. США (199 609, 33 грн.), пеня за відсотками - 68 076, 72 дол. США (543 919, 38 грн.), пеня за тілом кредиту 59 709, 92 дол. США (477 070, 32 грн.). Вказане рішення суду набрало законної сили 13.04.2012р. 21.05.2012 р. Київським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи.

За вказаними виконавчими листами відкрито виконавчі провадження НОМЕР_2 та №56262947.

У рамках примусового виконання рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2012р. у справі №2-1112/11 було реалізовано об`єкти нерухомого майна, які належали на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а саме:

- 12.04.2021р. відбулись торги з примусового продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_1 , номер лоту: 470724. Реалізовано за 4 497 500, 00 грн.

- 30.12.2021р. відбулись торги з примусового продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , номер лоту: 470749. Реалізовано за 933 200, 80 грн.

У зв`язку із вищевказаними обставинами, 29.04.2021р. та 24.01.2022р. проведено часткове погашення заборгованості за кредитним договором №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р. у сумі 42 740, 51 дол. США за тілом кредиту та 15 694, 38 дол. США відсотків. 30.04.2021р. та 24.01.2022р. проведено часткове погашення заборгованості за кредитним договором №0140027/82/73539 від 20.04.2007р. у сумі 59 869, 00 дол. США та 22 605, 18 дол. США відсотків. За рахунок іншої частини грошових коштів, а саме 757 662, 58 грн., отриманих від реалізації вищезазначених об`єктів нерухомого майна, здійснено погашення заборгованість ОСОБА_1 за кредитним № 014/0027/74/251 від 24.05.2005р. у повному обсязі. Наведене підтверджується наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями та розрахунками заборгованості за кредитними договорами №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р. та №0140027/82/73539 від 20.04.2007р.

Також, 12.12.2006р. року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є AT «Райффайзен Банк) та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №014/03-5/06-752, що є додатком до Генеральної кредитної угоди № 010/03-5/06-751, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 65 000 доларів США зі сплатою 15% річних за користування кредитом строком до 11.12.2009 року.

Відповідно до п. 6.1. даного кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора щомісячне часткове погашення кредиту та остаточне погашення отриманого кредиту, згідно до Графіка погашення: щомісячне погашення відсотків відповідно до умов цього договору згідно до Графіка погашення.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено 12.12.2006р. договір поруки №010/03-5/06-751/3, за умовами якого ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_2 за кредитним договором №014/03-5/06-752 від 12.12.2006р.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 травня 2010 року у справі №2-2371/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/03-5/06-752 від 12.12.2006р. у загальній сумі 238 633,77 грн., що складається з заборгованості за кредитом 213 868,67 грн.; простроченої заборгованості за відсотками 24 598, 13 грн.; заборгованості по пені 166, 97 грн. Також вказаним рішенням суду ухвалено звернути стягнення на предмет застави за Договором застави рухомого майна №010/03-5/06-751/1 від 12.12.2006р., а саме на рухоме майно, що знаходиться за адресами: АДРЕСА_5; АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 та належить ОСОБА_2 . Вказане рішення суду набрало законної сили 31.05.2010р.

16.08.2010 р. Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 24.04.2018р. відкрито виконавче провадження АСВП №56264363 із виконання Виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси №2-2-2371/10 від 16.08.2010р.

Заявник зазначає, що станом на дату звернення до суду із даною заявою загальна заборгованість ОСОБА_2 перед AT «Райффайзен Банк» за Кредитним договором 014/03-5/06-752 від 12.12.2006р. становить 69 458,69 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 08.09.2022р. (36,5686) відповідає 2 540 007,05 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 19 588,76 дол. США., заборгованість за процентами - 47 713,81 дол. США, заборгованість зі сплати 3% річних за тілом кредиту (основна заборгованість) в порядку ст. 625 ЦК України - 2 156, 12 дол. США.

В обґрунтуванні підстав для заявлення до визнання відсотків за користування кредитом, які нараховані Банком після ухвалення вищевказаних судових рішень, 3% річних та визначення розміру зобов`язання ОСОБА_1 у іноземній валюті Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" посилається на положення ст.ст. 559, 1048, 1050, 1054, 1056 Цивільного кодексу України, ст. 345 Господарського кодексу України, п. 3.3 кредитних догорів №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р., №0140027/82/73539 від 20.04.2007р., п. 6.1 кредитного договору №14/03-5/06-752 від 12.12.2006р. Також Заявник посилається на правові позиції Верховного Суду, які викладені у наступних постановах: від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц, від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17, від 26 січня 2021 року у справі N9522/1528/15-й, від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17, від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12, від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц та від 31.10.2018р. у справі №202/4494/16-ц. Також Кредитор посилається на рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 22 червня 2022 року № 6-р (ІІ)/2022.

Відповідно до заяви Кредитора станом на 09.02.2022р. (дата відкриття провадження у справі №916/106/22 про неплатоспроможність ОСОБА_2 ) розмір заборгованості за кредитними договорами складає:

1) за кредитним договором №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р. - 147 655, 30 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 08.09.2022р. (дата звернення Кредитора до суду із заявою з грошовим вимогами до Боржника) (36,5686) відповідає 5 399 547,60 грн., з яких:

- заборгованість за процентами - 50 233,64 дол. США.,

- заборгованість зі сплати 3% річних за тілом кредиту (основна заборгованість) в порядку ст. 625 ЦК України - 3 411,04 дол. США.,

- пеня за порушення строків сплати боргу за відсотками згідно виконавчого листа №2-1112/11 від 21.05.2012р. - 40 414,22 дол. США.,

- пеня за порушення строків сплати боргу за кредитом згідно виконавчого листа №2-1112/11 від 21.05.2012р. - 53 596,4 дол. США.

2) за кредитним договором №014/0027/82/73539 від 20.04.2007р. - 211 354,48 доларів США. що за офіційним курсом НБУ на 08.09.2022р. (дата звернення Кредитора до суду із заявою з грошовим вимогами до Боржника) (36,5686) відповідає 7 728 937,43 гривень, з яких:

- заборгованість за процентами - 78 834,72 дол. США, в тому числі залишок за виконавчим листом №2-1112/ 11 від 21.05.2012р. - 2 377, 84 дол. США.,

- заборгованість зі сплати 3% річних за за тілом кредиту (основна заборгованість) в порядку ст. 625 ЦК України - 4 733,12 дол. США.,

- пеня за порушення строків сплати боргу за відсотками згідно виконавчого листа №2-1112/11 від 21.05.2012р. - 68 076,72 дол. США.,

- пеня за порушення строків сплати боргу за кредитом згідно виконавчого листа №2-1112/11 від 21.05.2012р. - 59 709,92 дол. США.

3) за Кредитним договором 014/03-5/06-752 від 12.12.2006р. - 69 458,69 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на 08.09.2022р. (дата звернення Кредитора до суду із заявою з грошовим вимогами до Боржника) (36,5686) відповідає 2 540 007, 05 грн., з яких:

- заборгованість за тілом кредиту - 19 588,76 дол. США.,

- заборгованість за процентами - 47 713,81 дол. США,

- заборгованість зі сплати 3% річних за тілом кредиту (основна заборгованість) в порядку ст. 625 ЦК України - 2 156,12 дол. США.

Таким чином, Кредитор зазначає, що заборгованість ОСОБА_1 , яка є солідарним боржником (поручителем) за зобов`язаннями ОСОБА_2 перед AT «Райффайзен Банк» за вищевказаними кредитними договорами станом на 09 лютого 2022 року, становить 15 668 492, 06 грн., а саме:

- заборгованість за тілом кредиту (основна заборгованість) - 19 588, 76 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 08.09.2022р. (36,5686) у еквіваленті до гривні - 716 333,52 грн.;

- заборгованість за процентами - 176 782,17 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.09.2022р. (36,5686) у еквіваленті до гривні - 6 464 676,46 грн.;

- заборгованість зі сплати 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за тілом кредиту (основна заборгованість) в порядку ст. 625 ЦК України - 10 300.28 доларів США. що за офіційним курсом НБУ станом на 08.09.2022р. (36,5686) у еквіваленті до гривні - 376 666,81 грн.;

- пеня за порушення строків сплати кредиту - 113 30632 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.09.2022р. (36,5686) у еквіваленті до гривні - 4 143 453,49 грн.;

- пеня за порушення строків сплати відсотків - 108 490,94 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.09.2022р. (36,5686) у еквіваленті до гривні - 3 967 361,78 грн.

29.09.2022р. до господарського суду надійшов відзив керуючого реструктуризацією боргів ОСОБА_1 арбітражного керуючого Пояркова В.О. на заяву Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" з грошовими вимогами до Боржника. У відзиві арбітражний керуючий зазначає, що визнає заявлені грошові вимоги кредитора частково, а саме у загальній сумі 6 673 085, 64 грн., із яких:

- заборгованість по пені за кредитним договором №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р., яка стягнута за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2012р. у справі №2-1112/11 у гривневому еквіваленті на дату ухвалення рішення у розмірі 2 696 271, 28 грн.,

- заборгованість по пені за кредитним договором №0140027/82/73539 від 20.04.2007р., яка стягнута за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2012р. у справі №2-1112/11 у гривневому еквіваленті на дату ухвалення рішення у розмірі 3 738 180, 59 грн.,

- заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором №14/03-5/06-752 від 12.12.2006р., яка стягнута за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 травня 2010 року у справі №2-2371/10 у розмірі 238 633, 77 грн.

Стосовно іншої частини грошових вимог арбітражний керуючий заперечує, з огляду на те, що відсотки за користування кредитами за вищевказаними кредитними договорами та 3% нараховані Кредитором поза межами строків позовної давності.

03.10.2022р. до господарського суду надійшов відзив ОСОБА_1 на заяву Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК". У відзиві Боржниця визнає грошові вимоги Банку частково, а саме у сумі 663 844, 86 грн., із яких 115 327, 45 грн. вимоги, що забезпечені заставою, відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2010р. у справі №2-2371/10 у рамках кредитного договору №14/03-5/06-752 від 12.12.2006р. У задоволенні іншої частині грошових вимог Боржниця просить суд відмовити.

Розглянувши заявлені вимог суд встановив.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2012р. у справі №2-1112/11, позов Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" за кредитним договором №014/0027/84/37623 від 04.10.2005 року - 153 236, 98 дол. США (1 224 332, 83 грн.), де борг за тілом кредиту - 43 531, 98 дол. США (347 811, 81 грн.), заборгованість за відсотками 15 694, 38 дол. США (125 394, 96 грн.), пеня за відсотками - 40 414, 22 дол. США (322 901, 54 грн.), пеня за тілом кредиту 53 596, 40 дол. США (428 224, 52 грн.).

Згідно наданого кредитором Розрахунку заборгованості за Договором (т.2 а.с.178-179) за вказаним договором проведено часткове погашення заборгованості, а саме за тілом кредиту та процентами за користування кредитом: 03.05.2018р. у сумі 132,71 дол. США, 04.05.2018р. у сумі 589,30 дол. США, 26.06.2018р. у сумі 69,46 дол. США, 29.04.2021р. у сумі 42 740,51 та 5 250,96 дол. США, 24.01.2022р. у сумі 10 443,2 дол. США.

Тобто за вказаним Договором Боржницею було погашено тіло кредиту та проценти за користування кредитом, що були визнанні рішенням суду.

Непогашений залишок за рішенням суду за кредитним договором №014/0027/84/37623 від 04.10.2005 року складає пеня за відсотками - 40 414, 22 дол. США та пеня за тілом кредиту 53 596, 40 дол. США.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2012р. у справі №2-1112/11, позов Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" за кредитним договором № 014/0027/82/73539 від 20.04.2007 року - 212 638, 66 дол. США, де борг за тілом кредиту - 59 869 дол. США (478 341, 34 грн.), заборгованість за відсотками 24 983, 02 дол. США (199 609, 33 грн.), пеня за відсотками - 68 076, 72 дол. США (543 919, 38 грн.), пеня за тілом кредиту 59 709, 92 дол. США (477 070, 32 грн.). Вказане рішення суду набрало законної сили 13.04.2012р. 21.05.2012 р. Київським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи.

Як зазначає кредитор та згідно зазначених у Розрахунку заборгованості за Договором (т.2 а.с. 189 зворотній бік) проведено часткове погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом: 30.04.2021р. у сумі 59 869, 00 дол. США та 5 250,97 дол. США, 24.01.2022р. у сумі 17 354,21 дол. США.

Тобто за вказаним Договором Боржницею було погашено тіло кредиту та частину процентів за користування кредитом, що були визнанні рішенням суду.

Непогашений залишок за рішенням суду за кредитним договором №014/0027/82/73539 від 20.04.2007 року складає 2 377,84 дол. США за відсотками за користування кредитом, пеня за відсотками - 68 076, 72 дол. США та пеня за тілом кредиту - 59 709, 92 дол. США.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 травня 2010 року у справі №2-2371/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/03-5/06-752 від 12.12.2006р. у загальній сумі 238 633,77 грн., що складається з заборгованості за кредитом 213 868,67 грн.; простроченої заборгованості за відсотками 24 598, 13 грн.; заборгованості по пені 166, 97 грн.

Відповідно до відмітки судового виконавця про виконання рішення за Виконавчим листом від 21.05.2010р. (т.2 а.с.199 зворотній бік) та Розрахунку заборгованості (т.2 а.с. 204) частково було погашено борг 09.09.2015р. у сумі 123 306, 32 грн. (5 500, 59 дол. США). Також, згідно зазначеного розрахунку та наданих кредитором платіжних доручень судом було встановлено, що 22.04.2021р. Приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. на корить кредитора за вказаним договором від ОСОБА_1 було перераховано 35 363,88 грн. (т. 2 а.с.206), що відображено у Розрахунку як сплата 26.04.2021р. суми 1 267, 46 дол. США та 14.01.2022р. перераховано 9 110, 06 грн. від основного боржника ОСОБА_2 (т.2 а.с.210), що відображено у Розрахунку як сплата 17.01.2022р. у сумі 325, 92 дол. США. Крім того, у Розрахунку містяться відомості, що 03.05.2018р. було здійснено оплату у сумі 69, 58 дол. США, що в еквіваленті у національній валюті на дату сплати складає 1 819,52 грн.

Таким чином, непогашений залишок за рішенням суду за кредитним договором №014/03-5/06-752 від 12.12.2006р. складає 44 268, 89 грн. основного боргу, простроченої заборгованості за відсотками 24 598, 13 грн.; заборгованості по пені 166, 97 грн.

Щодо тверджень Боржниці про те, що вказані вимоги є забезпеченими, суд враховує, що вказані вимоги були забезпечені майном основного боржника ОСОБА_2 , тому забезпеченими вони є по відношенню саме до нього. Щодо майнового поручителя такі зобов`язання не маїють ознак забезпеченості.

Також, суд вважає хибною позицію Кредитора щодо продовження обрахування заборгованості за вказаним договором у іноземній валюті після ухвалення заочного рішенням Київським районним судом м. Одеси від 21 травня 2010 року у справі №2-2371/10, згідно якого з боржників солідарно стягнуто борг у національній валюті. Правові позиці Верховного Суду, на які посилається кредитор у заяві, у даному випадку є незастосовними, оскільки вони стосуються виконання рішень суду, у резолютивних частинах яких зазначено про стягнення сум коштів у іноземній валюті з визначенням еквіваленту у гривні. Проте, вказане рішення суду не містить обов`язку сплати кредиторами суми боргу у іноземній валюті. Відкрите виконавче провадження відбувається зі стягнення боргу у валюті гривня.

Щодо нарахування кредитором відсотків за користування кредитом після ухвалення рішень суду, а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання господарський суд зазначає наступне.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Тобто позичальник отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.

Отже, позичальник отримує "чужі" грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому.

Поняття "користування кредитом", яким послуговуються скаржники, є окремим випадком "користування чужими коштами". Термін "користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно).

Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 05.04.2023р. у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від вказаних правових висновків, сформованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12. Суд вважає, що у даній справі застосуванню підлягає саме вказана практика Верховного Суду.

Частиною 1, 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами договорів № 014/03-5/06-752 від 12.12.2006р., №014/0027/82/73539 від 20.04.2007р., №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р. інших розмір процентів річних не встановлювався.

З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованим нарахування кредитором відсотків за договорами після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, саме:

- за кредитним договором №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р. у розмірі 50 233, 64 дол. США,

-за кредитним договором №014/0027/82/73539 від 20.04.2007р. у розмірі 76 456, 88 дол. США,

- за кредитним договором №014/03-5/06-752 від 12.12.2006р. у розмірі 19 588,76 дол. США.

Нарахування 3% річних за договорами №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р. та №014/0027/82/73539 від 20.04.2007р. є правомірним після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України та до дати фактичної оплати боргу. Тому заявлені до визнання суми річних за вказаними договорами у сумах 3 411, 04 дол. США та 4 733, 12 дол. США. нараховані у вказаний період, відповідають вимогам законодавства та є обґрунтованими.

Розрахунок розміру 3% річних за кредитним договором №014/03-5/06-752 від 12.12.2006р., що підлягає визнанню, господарський суд розраховує самостійно. Суд враховує визнаний розмір заборгованості за вказаним договором (тіло кредиту + відсотки) з урахуванням положень ст. 257, 625 Цивільного кодексу України та правових позицій Верховного Суду, на які посилається кредитор, зокрема викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019р. у справі №127/15672/16-ц.

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 14/09/2019 до 31/12/2019 68 867,02 x 3 % x 109 : 365 : 100109616,97 грн.
з 01/01/2020 до 31/12/2020 68 867,02 x 3 % x 366 : 366 : 1003662 066,01 грн.
з 01/01/2021 до 14/09/2022 68 867,02 x 3 % x 622 : 365 : 1006223 520,71 грн.

Таким чином, загальний розмір 3% річних за кредитним договором №014/03-5/06-752 від 12.12.2006р., що підлягає задоволенню складає 6 203, 69 грн.

Станом на дату звернення кредитора до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника за офіційним курсом НБУ 1 дол. США / 36,5686 грн.

Таким чином, розмір грошових вимог Кредитора до Боржника у національній валюті складає:

- за кредитним договором №014/0027/84/37623 від 04.10.2005р.: 124 736, 96 грн. - 3% річних та 2 000 359, 53 грн. - пеня;

- за кредитним договором №0140027/82/73539 від 20.04.2007р.: 86 954, 28 грн. - відсотки за користування кредитом, 173 083, 57 грн. - 3% річних, 4 672 978, 52 грн. - пеня;

- за кредитним договором №14/03-5/06-752 від 12.12.2006р.: 68 867,02 грн. - тіло кредиту, 24 598, 13 грн. відсотки за користування кредитом, 6 203,69 грн. - 3% річних, 166, 97 грн. - пеня.

Доказів погашення вказаної заборгованості до господарського суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд визнає грошові вимоги Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" до ОСОБА_1 у сумі 384 774, 81 грн., що підлягають задоволенню у другу чергу задоволення вимог кредиторів та у сумі 6 673 505, 02 грн., що підлягають задоволенню у третю чергу задоволення вимог кредиторів. У визнанні іншої частини грошових вимог Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" до ОСОБА_1 господарський суд відмовляє.

Крім того, ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, судовий збір у розмірі 5 368, 00 грн., сплачений кредитором за подання до суду заяви з грошовими вимогами підлягає включенню до першої черги задоволення вимог кредитора.

Розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП" з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 у сумі 3 437 185, 18 грн.

01.02.2021р. між ОСОБА_1 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» (Орендар), був укладений договір оренди квартири АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Згідно п.1.4. договору Сторони домовились, що Орендар своїми можливостями та на свій розсуд виконує в квартирі будівельні роботи, які полягають у розділі її на 5 (п`ять) відокремлених автономних приміщень в рахунок подальшої орендної плати за квартиру.

Відповідно до п. 4.2.3. Договору Орендодавець зобов`язаний сплатити Орендарю вартість ремонтних робіт у повному обсязі у разі дострокового розірвання цього договору (за рішенням суду, або в односторонньому порядку) протягом трьох днів з дня направлення Орендарем вимоги про сплату вартості ремонту.

Згідно п.п 4.3.3., 4.3.4. Договору Орендар має право робити поточні будівельні роботи та ремонт у квартирі; передавати в суборенду третім особам квартиру, або частину квартири на будь-яких умовах.

Пунктом 4.4.3. договору визначено, що Орендар зобов`язаний вчасно здійснювати будівельні роботи та поточний ремонт у відповідності до умов Договору;

У розділі 5 цього Договору сторони узгодили, що в рахунок орендної плати Орендар зобов`язується провести в квартирі будівельні роботи, які полягають у розділі її на 5 (п`ять) відокремлених автономних приміщень в рахунок подальшої орендної плати за квартиру (п.5.1.). Орендар повинен виконувати будівельні та ремонтні роботи у квартирі кожен календарний місяць до 10 (десятого) числа кожного поточного місяця (п. 5.2.). Вартість оренди за даним Договором є договірною (п. 5.4.). Вартість ремонту, проведеного у квартирі Орендарем буде відображена у актах прийому-передачі виконаних робіт (п. 5.6).

Відповідно до п. 6.1. Договору Орендар зобов`язується повернути квартиру Орендодавцю в поліпшеному стані протягом 3-х (трьох) календарних днів з моменту закінчення строку оренди, або з моменту дострокового розірвання Договору у відповідності до умов цього Договору.

Строк оренди встановлюється з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі квартири та до 01.02.2023 року (п. 8.1 Договору).

Згідно п. 9.2. Договору Витрати понесені Орендарем на здійснення будівельних робіт та капітального ремонту, Орендодавцем відшкодовуються та зараховуються у якості орендної плати.

Як вбачається з наданих до матеріалів справи доказів, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП», для проведення робіт, визначених п. 1.4. Договору оренди від 01.02.2021р., уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТАЙМ ТЕХНО ТРЕЙД" договір підряду №7, відповідно до умов якого, останнє взяло на себе зобов`язання своїми силами виконати ремонтно-будівельні робити з розподілу квартири на 5 (п`ять) самостійних відокремлених житлових приміщень, шляхом будування нових перестінок та формування нових дверних пройомів, розведення електричних мереж, кожному відокремленому приміщенні відведення місця для санвузла з повною підводкою каналізаційних та водопровідних труб, та проведення повного комплексу ремонтно-будівельних робіт з улаштування підлог, відкосів, укладення плитки, малярних робот за адресою: АДРЕСА_3 , а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи і сплатити за них певну грошову суму відповідно до умов цього Договору. Сторони даного Договору узгодили, що загальна вартість Договору складає 1 722 000, 00 грн.

Заявником до матеріалів справи надано кошторисну документацію, довідку про вартість виконаних робіт від 26.02.2021р. та акт приймання виконаних будівельних робіт, з якого вбачається виконання робіт загальною вартістю у 1 722 00, 00 грн.

У Акті прийому-передачі квартири від 29.03.2021р. до договору оренди квартири від 01.02.2021р. сторонами засвідчено виконання ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_3 . Загальна вартість виконаних робіт та витрачених матеріалів по ремонту складає 60 000 дол. США, які Орендодавець повинен виплатити Орендареві протягом 10 днів, з дня підписання цього Акту.

У заяві з грошовим вимогами Заявник зазначає, що неодноразово, за допомогою засобів мобільного зв`язку, звертався до Боржниці з вимогою про здійснення оплати вартості ремонтних робіт за вищезазначеним договором, однак станом на дату звернення до суду із даною заявою зобов`язання щодо оплати вартості ремонтних робіт ОСОБА_1 не виконано.

Станом на дату звернення Заявника до суду із заявою з грошовим вимогами до Боржниці курс долара США до гривні складав 1 долар США/36,5686 грн.

Зважаючи на вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» просить суд визнати його грошові вимоги до ОСОБА_1 у загальній сумі 3 437 185, 18 грн., що складаються з 2 194 116, 00 грн. (60 000, 00 дол. США * 36,5686 грн.) - основного боргу, 548 706, 61 грн. - інфляційні збільшення та 694 362, 57 грн. - пеня. В обґрунтуванні підстав нарахування грошових вимог по інфляційним збиткам та пені Заявник посилається на положення статей 549 та 625 Цивільного кодексу України.

29.09.2022р. до господарського суду надійшов відзив ОСОБА_1 на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» з грошовими вимогами, відповідно до якого Боржниця визнає заявлені кредитором грошові вимоги у повному обсязі.

Того ж дня, до суду надійшов відзив керуючого реструктуризацією боргів арбітражного керуючого Пояркова В.О. на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» з грошовими вимогами до боржника, відповідно до якого арбітражний керуючий заперечень щодо визнання грошових вимог кредитора не має.

29.09.2022р. до господарського суду надійшли заперечення Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» з грошовими вимогами до ОСОБА_1 . У вказаних поясненнях Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" зазначає, що 25.05.2005р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого (зі змінами та доповненнями) ОСОБА_1 передано в іпотеку Банку належне на праві власності нерухоме майно - квартиру, загальною площею 219,3 кв. м., складається з двох кімнат, житловою площею 115,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Кредитор, посилаючись на положення частини 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку» вважає, що договір оренди, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП», є нікчемним, не вимагає визнання його недійсним за рішенням суду і відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, у тому числі для ОСОБА_1

03.10.2022р. до господарського суду надійшли пояснення ОСОБА_1 на заперечення Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» з грошовими вимогами до ОСОБА_1 . Із вказаних письмових пояснень вбачається, що Боржниця не погоджується із доводами Кредитора та зазначає, що договір оренди від 01.02.2021р., укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» за своєю правовою природою є змішаним договором, який має ознаки договору оренди та договору будівельного підряду. Отже, на думку Боржника положення ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у даному випадку застосуванню не підлягають. У той же час, у разі порушення іпотекодавцем умов договору іпотеки правові наслідки настають лише для іпотекодавця та іпотекодержателя та не впливають на права та обов`язки третьої особи - Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП».

У письмових поясненнях Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» з грошовими вимогами до ОСОБА_1 , що надійшли до суду 03.04.2023р. та 12.04.2023р. Банком зазначено, що до матеріалів справи не надано належних доказів проведення ремонтних робіт за адресою АДРЕСА_3 та доказів узаконення та проведення у відповідність технічної документації до фактичного стану (характеристик) квартири.

Дослідивши надані сторонами письмові пояснення та докази господарським судом встановлено наступне.

Статтею 11 Цивільний кодекс України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

25.05.2005р. між Акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого (зі змінами та доповненнями) ОСОБА_1 передано в іпотеку Банку належне на праві власності нерухоме майно - квартиру, загальною площею 219,3 кв. м., складається з двох кімнат, житловою площею 115,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до положень вищевказаного Договору іпотеки (пункт 3.3.4.), Іпотекодавець - ОСОБА_1 зобов`язувалась не відчужувати Предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу та інше тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження Предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від Іпотекодержателя - Банку.

Частина 3 статті 9 Закону України «Про іпотеку» визначає, що Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Згідно частини 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку», правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду.

В силу частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1,ст. 236 ЦК України).

Укладення будь-яких правочинів про оренду / суборенду та капітальний ремонт заставного нерухомого майна стосується прав та інтересів AT «Райффайзен Банк» як Іпотекодержателя, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 9 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», а також умов договору іпотеки, Іпотекодавець має право передати предмет іпотеки в оренду, користування виключно на підставі згоди Іпотекодержателя, а тому будь-які договори (правочини) про оренду / суборенду заставного майна AT «Райффайзен Банк», є нікчемними з моменту укладення та не потребують їх визнання недійсними в судовому порядку.

AT «Райффайзен Банк», на користь якого передано в іпотеку двокімнатну квартиру, загальною площею 219,3 кв. м., житловою площею 115,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 за Договором іпотеки письмову згоду на укладання будь-яких договорів оренди / суборенди заставного нерухомого майна, що належало на праві власності ОСОБА_1 , у т.ч. договору оренди від 01.02.2021р., укладеного між ОСОБА_1 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» (Орендар), не надавав. У судових засіданнях представниця Боржниці вказаний факт не заперечувала.

Таким чином, суд погоджується з доводами AT «Райффайзен Банк», що вказаний договір оренди є нікчемним правочином, тобто таким, недійсність якого прямо встановлена законом. А також, таким, що не створив жодних правових наслідків, у зв`язку з чим визнання заявленої ТОВ «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» заборгованості за вказаним договором є безпідставним.

Також, суд погоджується з доводами AT «Райффайзен Банк», що вказаний договір не має ознак змішаного договору, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 776 ЦК України передбачено, що поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за найм речі, або вимагати відшкодування вартості ремонту; вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

За договором найму (оренди) житла відповідно до ст. 810 ЦК України одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Поточний ремонт житла, переданого у найм, зобов`язаний здійснювати наймач, якщо інше не встановлено договором. Капітальний ремонт житла, переданого у найм, зобов`язаний здійснювати наймодавець, якщо інше не встановлено договором (ст. 819 ЦК України).

Таким чином, положення договору оренди квартири від 01.02.2021р. щодо проведення ремонтних робіт у об`єкті оренди в якості поточного та капітального ремонтів, а також зарахування вартості ремонту в рахунок оплати за оренду квартири (п.п.1.4., 4.3.3., 4.3.4., 4.4.3. та розділ 5 Договору) відповідають саме правовідносинам оренди житла, що врегульовані положеннями глав 58, 59 Цивільного кодексу України, а не правовідносинам будівельного підряду, що врегульовані розділом 3 глави 61 Цивільного кодексу України, як зазначає Боржниця.

Однак, щодо фактично встановлених при розгляді заяви кредитора ТОВ «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» обставин, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом, на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17).

Предметом судового розгляду у заяві кредитора є вимога ТОВ «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» про стягнення з ОСОБА_1 вартості наданих послуг при проведенні ремонтних робіт у двокімнатній квартирі, загальною площею 219,3 кв. м., житловою площею 115,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на замовлення останньої на підставі договору оренди квартири від 01.02.2021р.

У даній справі при розгляді заяви судом встановлено, що вказаний договір оренди квартири є нікчемним та не має юридичних наслідків для його сторін.

Однак, спростування у справі обставин щодо наявності між ТОВ «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» та ОСОБА_1 взаємних прав та обов`язків щодо виконання ремонтних робіт в межах орендних правовідносин, не виключає їх фактичної наявності з інших підстав.

Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація кредитором і боржником спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

Так, 29.03.20221р. ТОВ «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» та ОСОБА_1 уклали Акт прийому-передачі квартири (т.2 а.с.125-128), яким засвідчили виконання ТОВ «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» чернових ремонтно-будівельних робіт з розділу квартири АДРЕСА_3, на 5 самостійних житлових приміщень, шляхом проведення чернових демонтажних робіт, сантехнічних робіт, робіт із кладки, штукатурки, гіпсокартонних робіт, електрики. Акт містить звіт про об`єм виконаних робіт та витратних матеріалів. Загальна вартість виконаних робіт та витрачених матеріалів по ремонту складає 60 000 дол. США.

Відповідно до наданих до матеріалів справи доказів, ТОВ «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» для проведення будівельних робіт з розділу квартири АДРЕСА_3, на 5 самостійних житлових приміщень уклало з ТОВ "ІНТАЙМ ТЕХНО ТРЕЙД" договір підряду №7 від 04.02.2021р. (т.4 а.с.217-220), відповідно до умов якого, останнє взяло на себе зобов`язання своїми силами виконати ремонтно-будівельні робити з розподілу квартири на 5 (п`ять) самостійних відокремлених житлових приміщень, шляхом будування нових перестінок та формування нових дверних пройомів, розведення електричних мереж, кожному відокремленому приміщенні відведення місця для санвузла з повною підводкою каналізаційних та водопровідних труб, та проведення повного комплексу ремонтно-будівельних робіт з улаштування підлог, відкосів, укладення плитки, малярних робот за адресою: АДРЕСА_3 , а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи і сплатити за них певну грошову суму відповідно до умов цього Договору. Сторони даного Договору узгодили, що загальна вартість Договору складає 1 722 000, 00 грн.

Локальний кошторис за вказаним об`єктом було складно 04.02.2021р. (т.4 а.с.176-192). На підтвердження виконання наданих послуг за даним договором суду надано довідку про вартість виконаних робіт за лютий 2021 року від 26.02.2021р. (т.4 а.с.193), підсумкову відомість ресурсів (т.4 а.с.207-214), акт приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму з урахуванням ПДВ загальною вартістю 1 722 00, 00 грн.(т.4 а.с.194-206).

Заперечуючи дійсне виконання вказаних будівельних робіт, AT «Райффайзен Банк» просив суд врахувати відомості, які були розміщені на сайті СЕТАМ під час проведення прилюдних торгів з реалізації об`єкту іпотеки (посилання: https://setam.net.ua/auction/470256), а саме визначення стану квартири як «після забудовника», матеріали фото-фіксації стану нерухомості.

Відповідно до постанови приватного виконавця Парфьонова Г.В. від 26.02.2021р. (т.3 а.с.103-104) складення звіту щодо ринкової вартості об`єкту іпотеки проводилось суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 (т.3 а.с.87-102). У звіті експерта зазначено, що процедура оцінки включала, зокрема, огляд оціночного об`єкту. Однак звітне містить даних про дату фактичного огляду квартири.

На звіт про незалежну оцінку квартири АДРЕСА_3 на замовлення ОСОБА_1 надало Рецензію ТОВ «Айстра» (т.3 а.с.1166-170). У висновках рецензії, зокрема зазначено, що вихідні дані, що використовувались оцінювачем для розрахунку вартості є недостовірними та некоректними, а саме: технічні характеристики об`єкту оцінки не відповідають дійсності (на об`єкті оцінки проведене перепланування, про що звіті не згадано); стан об`єкту оцінки визначено не коректно. Звіт не містить об`єкту оцінки, що відповідає дійсному стану об`єкту оцінки. Огляд об`єкту оцінки не був проведений в повній мірі. В описі не зазначені поліпшення, які проведені на об`єкті на дату оцінки.

Згідно протоколу допиту свідка від 23.06.2021р. (т.3 а.с.188) в рамках кримінального провадження №0000294 суб`єкту оціночної діяльності Суслову В.Б. слідчим було поставлено запитання: чи виїжджав він на вказаний об`єкт оцінки для проведення огляду, контрольних обмірів, вимірювань та ін, якщо так, то з яких обставин це відбувалось та які саме дослідження Вами були проведені? Якщо ні, то чому в рамках оцінки не було проведено огляду квартири. Експерт надав відповідь, що так, він відвідував вказаний об`єкт нерухомості. Про обставини відвідування вказаної квартири відмовився відповідати на підставі ст. 63 Конституції України.

Таким чином, підтверджень проведення обстежень та вимірювань для складення експертного висновку ОСОБА_5 не надав.

Також іпотекодержатель посилався на висновок судового експерта Шишко Г.О. (т.3 а.с.21) від 19.04.2021р. та додані до нього матеріали фото-фіксації квартири. Однак суд вважає вказаний доказ неналежним, оскільки суду надано першу сторінку звіту, яка не являється ні повним документом, ні витягом з документу, що унеможливлює встановлення судом обставини, яка сходить в предмет доказування. Зокрема, з вказаної частини документу неможливо встановити який повний перелік вихідних даних досліджувався експертом - лише документи, зазначені у п.п. 2,3, або інший? Чи здійснювався вихід експерта на об`єкт оцінки?

На підтвердження факту проведення ремонтно-будівельних робіт Боржницею було надано Висновок експерта Перекрьостова В.М. (т.3 а.с.50-74) від 06.07.2021р., у якому зазначався стан та вартість об`єкту оцінки станом на 09.03.2021р., тобто на дату публікації повідомлення на сайті СЕТАМ про проведення продажу квартири.

У розділі «короткий опис об`єкта експертизи» зазначено, що «технічний стан об`єкта експертизи оцінюється як підготовлене під остаточне облаштування оздоблювальних матеріалів і влаштування устаткування. Технічний стан об`єкта класифікується як «від будівельників» з додатковим проведенням основних робіт по опаленню, електриці, водопостачання і каналізації. Експерт зазначає обсяг проведених додаткових робіт після здачі конструкцій будівельниками як «значний» з якістю проведення «вище середнього». Експертом визначено вартість об`єкта оцінки 7 623 770,00 грн., тобто в 2 рази вище ніж було визначено у Звіті експерта Суслова В.Б.

Про фактичне використання ТОВ «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» квартири АДРЕСА_3 свідчить переписка іпотекодержателя з переможцем аукціону (т.3 а.с.18-20).

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, який, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") звернув увагу, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосований ЄСПЛ у рішенні від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Вказана правова позиці зазначена у постанові Верховного Суду від 30.09.2021р. у справі №922/3928/20.

Суд вважає, що докази, надані ТОВ «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» та ОСОБА_1 щодо виконання чернових ремонтно-будівельних робіт з розділу квартири АДРЕСА_3 , на 5 самостійних житлових приміщень, шляхом проведення чернових демонтажних робіт, сантехнічних робіт, робіт із кладки, штукатурки, гіпсокартонних робіт, електрики, є більш вірогідними, ніж докази AT «Райффайзен Банк» щодо їх відсутності.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).

Тлумачення статті 1212 ЦК України дозволяє зробити висновок, що до безпідставно набутого майна набувача, з урахуванням розумності, відноситься користування чужим майном (майном потерпілого). Причому потерпілий, якому належить майно, що використовував набувач, має право вимагати від набувача повернення такого збагачення.

З огляду на зазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 зобов`язана повернути ТОВ «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» за отримане від останнього збагачення у вигляді ремонтно-будівельних робіт, які були отримані без достатньої правової підстави та оцінювались сторонами у сумі 60 000 тис доларів США.

Стосовно грошової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» до ОСОБА_1 у розмірі 548 706, 61 грн. інфляційного збільшення господарський суд враховує, що відповідно до Акту прийому-передачі квартири від 29.03.2021р. у ОСОБА_1 виникло грошове зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» у іноземній валюті, а саме у розмірі 60 000, 00 дол. США. Строк виконання вказаного грошового зобов`язання настав.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то частина друга статті 625 ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі N 6-284цс17. Такий висновок не був змінений, і Верховний Суд від нього не відступав. Крім того, цей висновок Верховного Суду України був неодноразово застосований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі N 296/10217/15-ц, постановах Касаційного цивільного суду від 25.11.2019 у справі N 130/1058/16, від 23.10.2019 у справі N 369/661/15-ц, від 23.09.2019 у справі N 638/4106/16-ц, від 20.02.2019 у справі N 638/10417/15-ц, постановах Касаційного господарського суду від 11.10.2018 у справі N 905/192/18, від 16.03.2021 у справі N 905/392/20.

Враховуючи викладене, господарський суд відхиляє грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» до ОСОБА_1 у розмірі 548 706, 61 грн. інфляційного збільшення.

При розгляді грошової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП» до ОСОБА_1 у розмірі 694 362, 57 грн. пені. господарський суд вважає за належне звернутись до правового висновку, сформованого у постанові Великої Палати Верховного суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18, відповідно до якого розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

За таких обставин, господарський суд відмовляє у задоволенні грошових вимог Заявника у розмірі 694 362, 57 грн. пені.

Крім того, ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, судовий збір у розмірі 5 368, 00 грн., сплачений кредитором за подання до суду заяви з грошовими вимогами підлягає включенню до першої черги задоволення вимог кредитора

Згідно ч. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 45, 47, 48, 122, 123, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 120, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати конкурсні грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП" (65039, м. Одеса, просп. Гагаріна, 16/2; ) до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у сумі 2 742 822, 61 грн., що підлягають задоволенню у другу чергу задоволення вимог кредиторів та витрати у сумі 4 962, 00 грн. (судовий збір), що підлягають задоволенню у першу чергу задоволення вимог кредиторів. У задоволенні іншої частини грошових вимог - відмовити.

2. Визнати конкурсні грошові вимоги Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (01011, м. Київ, Лєскова, буд. 9; ) до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у сумі 7 557 676, 79 грн., що підлягають задоволенню у другу чергу задоволення вимог кредиторів, 8 110 815, 27 грн., що підлягають задоволенню у третю чергу вимог кредиторів та витрати у сумі 4 962, 00 грн. (судовий збір), що підлягають задоволенню у першу чергу задоволення вимог кредиторів.

3. Визначити наступний розмір та перелік визнаних господарським судом вимог конкурсних кредиторів для внесення керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів:

Перша черга задоволення вимог кредиторів:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП" (65039, м. Одеса, просп. Гагаріна, 16/2; ) - 4 962, 00 грн.

Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (01011, м. Київ, Лєскова, буд. 9; ) - 4 962, 00 грн.

Друга черга задоволення вимог кредиторів:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП" (65039, м. Одеса, просп. Гагаріна, 16/2; ) - 2 742 822, 61 грн.

Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (01011, м. Київ, Лєскова, буд. 9; ) - 7 557 676, 79 грн.

Третя черга задоволення вимог кредиторів:

Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (01011, м. Київ, Лєскова, буд. 9; ) - 8 110 815, 27 грн.

4. Визначити наступні розмір та перелік не визнаних господарським судом вимог кредиторів:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП" (65039, м. Одеса, просп. Гагаріна, 16/2; ) - 694 362, 57, 00 грн.

5 Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення даної ухвали.

6. Призначити судове засідання на "13" липня 2023 р. о 14:00 год.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т. Шевченка, 29, зал судового засідання № 9 тел. 0(482)307-997.

7. Явку учасників справи у судове засідання визнати не обов`язковою.

8. Зобов`язати керуючого реструктуризацією надати суду відомості щодо проведення зборів кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 та прийнятого ними рішення, визначеного ч. 8 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвала набрала законної сили 12 травня 2023 р. та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства, та ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 17 травня 2023р.

Копію ухвали надіслати до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд": представнику ОСОБА_1 адвокату Лук`яновій А.О.; арбітражному керуючому Пояркову В.О.

Копію ухвали надіслати: представнику Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" адвокату Семеняку В.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР КОНСАЛТІНГ ГРУП" (65039, м. Одеса, просп. Гагаріна, 16/2).

Суддя С.І. Антощук