ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2570/22

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Друккера Д.Д., дослідивши матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК»

до Фізичної особи-підприємця Самойлової Юлії Юріївни

про стягнення 278 181,70 грн

Учасники судового процесу:

від позивача: Грищенко Н.В.;

від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Самойлової Юлії Юріївни про стягнення 278 181,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не виконано зобов`язання за Заявою-договором № ID9998903 від 20.04.2021 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу»), укладеною між позивачем та відповідачем, у зв`язку з чим у позивача відповідно до п. 18.2.2.3.2 Правил, ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України виникло право вимоги дострокового повернення суми кредиту. У зв`язку із цим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 224 333,03 грн заборгованості по тілу кредиту та 53 848,67 грн заборгованості по відсоткам.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2570/22. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; надано відповідачу строк для подачі відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Призначено підготовче засідання у справі на 19.01.2023.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.12.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Володимира Момота, буд. 42, кв. 184, м. Бориспіль, Київська обл., 08301.

Однак, зазначене поштове відправлення було повернуто поштовою установою до господарського суду із поміткою працівника поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17).

Враховуючи вищенаведене, господарський суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.12.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

16.01.2023 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання по справі № 911/2570/22, призначене на 19.01.2023.

19.01.2023 в судове засідання представники сторін не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 12.12.2022 не виконали, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 19.01.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 15.02.2023.

З метою повідомлення сторін про дату та час наступного судового засідання, судом складено ухвалу-повідомлення від 20.01.2023 та направлено останню позивачу на електронну адресу та відповідачу на адресу-місцезнаходження.

01.02.2023 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи № 911/2570/22, а саме CD-RW, який містить оригінали документів.

15.02.2023 в судове засідання прибув представник позивача; представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

15.02.2023 в судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо часу подання оригіналів електронних доказів та просив суд долучити їх до матеріалів справи; суд протокольно долучив електронні докази до матеріалів справи; представник позивача надав суду оригінал заяви про приєднання для огляду; судом запропоновано представнику позивача відкласти підготовче засідання та продовжити строк підготовчого провадження; представник позивача не заперечував.

Ухвалою суду від 15.02.2023 суд вирішив продовжити підготовче провадження у справі № 911/2570/22 на 30 днів та відклав підготовче судове засідання на 15.03.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення відповідача про дату та час наступного судового засідання, судом складено ухвалу-повідомлення від 15.02.2023.

15.03.2023 в судове засідання прибув представник позивача та надав усні пояснення по справі; представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 15.03.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 05.04.2023.

З метою повідомлення відповідача про дату та час наступного судового засідання, судом складено ухвалу-повідомлення від 15.03.2023.

17.03.2023 судом здійснено відповідачу телефонограму та повідомлено останнього, що в судовому засіданні 15.03.2023 Господарський суд Київської області постановив ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання у справі № 911/2570/22 на 05.04.2023 о 14:20.

05.04.2023 в судове засідання прибув представник позивача та надав усні пояснення по справі; представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 05.04.2023 вирішено закрити підготовче провадження по справі № 911/2570/22 та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.05.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення відповідача про дату та час наступного судового засідання, судом складено ухвалу-повідомлення від 05.04.2023 та направлено останню на адресу-місцезнаходження відповідача.

03.05.2023 в судове засідання прибув представник позивача та надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив позов задовольнити, посилаючись на наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Заявою-договором № ID9998903 від 20.04.2021 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу»), укладеною між позивачем та відповідачем, в частині повернення кредитних коштів за договором та сплати процентів за користування кредитом на умовах та в строки, визначені договором. На думку позивача, у нього через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, відповідно до п. 18.2.2.3.2 Правил, ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, виникло право вимоги дострокового повернення суми кредиту. У зв`язку із цим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 224 333,03 грн заборгованості по тілу кредиту та 53 848,67 грн заборгованості по відсоткам.

03.05.2023 в судове засідання представник відповідача вкотре не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ухвалою суду, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, проте, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 03.05.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

15.04.2021 Фізичною особо-підприємцем Самойловою Юлією Юріївною (далі відповідач) була підписана за допомогою КЕП на ресурсі paperless.com.ua Анкета-заява про надання кредиту фізичній особі-підприємцю.

Відповідно до п. 2 Анкети-заяви, сума кредиту у розмірі 280000 на розвиток бізнесу терміном на 36 місяців; ціль кредитування: поповнення товарного запасу на збільшення продажів.

В подальшому, 20.04.2021 між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (далі банк, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Самойловою Юлією Юріївною (далі позичальник, відповідач) укладено Заяву-договір № ID 9998903 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (далі кредитний договір), за змістом п. 1.1 якого за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 1.2 вказаного правочину, кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «ТАСКОМБАНК» з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку.

За змістом пп. 2.1, 2.2 кредитного договору, розмір кредиту складає 280 000,00 грн (двісті вісімдесят тисяч гривень 00 копійок). Валюта кредиту: гривня.

Судом встановлено, що 20.04.2021 банк, на виконання умов кредитного договору, надав позичальнику кредит у розмірі 280 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 20.04.2021 до 22.11.2022, копія якої долучена позивачем до матеріалів справи.

Згідно з п. 2.3.1 кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом 34 % річних.

Відповідно до п. 2.7 кредитного договору, строк кредиту: 36 місяців з дати укладення договору.

Розмір комісійної винагороди за видачу кредиту: не передбачається. Розмір штрафу (плати) за дострокове/частково дострокове погашення кредиту: 1% від суми, яка перевищує плановий платіж згідно графіку (пп. 2.3.2, 2.3.3 кредитного договору).

Пунктом 2.4.1 кредитного договору встановлено, що порядок погашення заборгованості за кредитом та сплата процентів щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладання договору та числа, в яке було укладено договір.

Погашення ануїтетного платежу здійснюється в день згідно Графіка погашення кредиту (календарного числа дати укладання договору).

В пункті 2.4.4 кредитного договору сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у додатку 1 до цього договору та доступний клієнту у системі «ТАС24 Бізнес».

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору, починаючи з наступного повного календарного місяця від дати укладення кредитного договору забезпечити чисті обороти (грошові надходження на рахунок позичальника від основної діяльності реалізації продуктів та товарів, виконання робіт, надання послуг) за своїм поточним рахунком, відкритим у банку, в сумі не менше 23 334,00 грн (двадцять три тисяч триста тридцять чотири гривні 00 копійок) в місяць. Моніторинг стану відповідності оборотів по поточному рахунку проводиться банком щомісячно.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно графіка погашення кредиту.

За змістом п. 3.2 договору, остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну згідно п. 2.7 цього договору.

Згідно з п. 4.1 кредитного договору, цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» та Цінові параметри продукту є кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем долучено до позовної заяви Витяг з Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК».

Відповідно до п. 18.2.1.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК», повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві (згідно графіку погашення кредиту). Банк здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку клієнта в строки і в розмірах, передбачених умовами договору. Остаточний строк погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що одночасно з укладенням кредитного договору між сторонами укладено Додаток 1 до Заяви-договору № ID 9998903, що є Графіком погашення кредиту.

Відповідно до Графіку погашення кредиту, відповідач мав здійснювати погашення суми кредиту (280 000,00 грн.) протягом 36 місяців рівними платежами в сумі 12 597,00 грн з наступного місяця за датою видачі кредиту, з урахуванням суми процентів за кредитом. Останнім днем для повернення відповідачем кредитних коштів банку, відповідно до графіку погашення основної суми боргу та процентів за кредитом, є 19.04.2024.

Судом встановлено, що відповідач певний час належним чином виконував умови кредитного договору та сплачував банку кредитні кошти по тілу кредиту в сумі 55 666,97 грн та 78 868,99 грн відсотків за користування кредитом, що підтверджується банківськими виписками, копії яких долучені до матеріалів справи.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем було порушено умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом у порядку та терміни, визначені умовами договору.

Відповідно до п. 18.2.2.3.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ «ТАСКОМБАНКТ», при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених розділом 18.2 Правил, в т.ч. у разі порушення цільового використання кредиту, банк, на свій розсуд, має право, зокрема змінити умови видачі та надання кредиту вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування, комісії з управління кредитом, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому, згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, строки виконання яких настали, строки вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. В цю дату клієнт зобов`язується повернути банку всю суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк користування кредитом, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом.

Судом встановлено, що 17.10.2022 позивач направив відповідачу повідомлення-вимогу № 17793/70.1.1 від 13.10.2022 щодо дострокового повного повернення кредиту за кредитним договором № ID 9998903 від 20.04.2021. Вимогою позивач повідомив відповідача, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, сплати штрафних санкцій (пені, штрафів), а позичальник відповідно зобов`язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі штрафні санкції (пеня, штраф) незалежно від строку настання виконання зобов`язань за кредитним договором, у випадках передбачених Кредитним договором, на підставі вимоги банку. Вказаним листом позивач вимагав повернути кредит та сплати нараховані проценти, а також штрафні санкції (пеня, штраф) протягом 20 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь якому випадку не пізніше 25 календарних днів з дати направлення банком повідомлення клієнту. На підтвердження надсилання вказаного листа-вимоги, позивачем долучено до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист, поштову накладну та фіскальний чек за № 653.

Однак відповіді на лист відповідач не направив, заборгованість у строки, визначені вимогою, не сплатив. Протилежного суду не доведено.

Таким чином, за ствердженням позивача, станом на дату звернення до суду із даним позовом, через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в загальній сумі 278 181,70 грн, з яких: 224 333,03 грн заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) та 53 848,67 грн заборгованості по відсоткам.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, цей договір є договором приєднання у визначенні ст. 634 Цивільного кодексу України, у зв`язку із чим:

Умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.tascombank.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому (підпункт 4.2.1 кредитного договору).

Згідно з п. 4.3 кредитного договору, строк дії договору визначений в розділі 18 «Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК».

Пунктом 4.5 кредитного договору встановлено, що дата підписання Заяви-договору шляхом накладання електронних підписів обох сторін вважається датою укладання договору.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Заяву-договір № ID 9998903 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») та Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК», як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором, укладеним шляхом приєднання клієнта до публічної оферти.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

В пункті 18.2.6 «Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» визначено, що договір, а саме обслуговування кредиту клієнта, набирає чинності з моменту підписання клієнтом заяви про приєднання до Правил надання банківських послуг та обслуговування корпоративних клієнтів, та діє до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором.

Пунктом 18.1.13 «Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» встановлено, що при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчить про приєднання клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт банк «ТАС24/Бізнес» або у формі обміну паперової/електронної інформації, або у будь якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом першого підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Судом встановлено, Заява-договір підписана відповідачем відповідно до п. 18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» з використанням електронно-цифрового підпису клієнта.

Таким чином, відповідач, підписавши Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору банківського рахунку та комплексного надання послуг та «Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк»», погодився з умовами вищевказаних Правил, які є невід`ємною частиною Заяви-договору.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом та зазначалось раніше, 20.04.2021 банк, на виконання умов кредитного договору, надав позичальнику кредит у розмірі 280 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 20.04.2021 до 22.11.2022, копія якої долучена позивачем до матеріалів справи.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ч. 1, 3 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За умовами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як передбачено частинами 1-3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

За умовами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Зі змістом п. 2.3.1 кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом 34 % річних.

Відповідно до п. 2.7 кредитного договору, строк кредиту: 36 місяців з дати укладення договору.

Пунктом 2.4.1 кредитного договору встановлено, що порядок погашення заборгованості за кредитом та сплата процентів щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладання договору та числа, в яке було укладено договір. Погашення ануїтетного платежу здійснюється в день згідно Графіка погашення кредиту (календарного числа дати укладання договору).

В пункті 2.4.4 кредитного договору сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у додатку 1 до цього договору та доступний клієнту у системі «ТАС24 Бізнес».

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору, починаючи з наступного повного календарного місяця від дати укладення кредитного договору забезпечити чисті обороти (грошові надходження на рахунок позичальника від основної діяльності реалізації продуктів та товарів, виконання робіт, надання послуг)за своїм поточним рахунком, відкритим у банку, в сумі не менше 23 334,00 грн (двадцять три тисяч триста тридцять чотири гривні 00 копійок) в місяць. Моніторинг стану відповідності оборотів по поточному рахунку проводиться банком щомісячно.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно графіка погашення кредиту.

За змістом п. 3.2 договору, остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну згідно п. 2.7 цього договору.

Відповідно до п. 18.2.1.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК», повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві (згідно графіку погашення кредиту). Банк здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку клієнта в строки і в розмірах, передбачених умовами договору. Остаточний строк погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Судом було встановлено, що між сторонами укладено Додаток 1 до Заяви-договору № ID 9998903, що є Графіком погашення кредиту.

Відповідно до Графіку погашення кредиту, відповідач мав здійснювати погашення суми кредиту (280 000,00 грн.) протягом 36 місяців рівними платежами в сумі 12 597,00 грн з наступного місяця за датою видачі кредиту, з урахуванням суми процентів за кредитом.

Отже, як було зазначено судом раніше, останнім днем для повернення відповідачем кредитних коштів банку, відповідно до графіку погашення основної суми боргу та процентів за кредитом, є 19.04.2024.

За приписами статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію.

Пунктами 42-43 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (далі - Положення) зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг.

Первинні документи банку (паперові та електронні) залежно від виду операції та типу контрагентів класифікують за такими ознаками: 1) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); 2) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій) (п. 44 Положення).

Інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п. 57 Положення).

Банк самостійно розробляє форми регістрів синтетичного та аналітичного обліку, які повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні (п. 58 Положення).

Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Банк забезпечує ведення синтетичного обліку за допомогою рахунків II, III, IV порядків Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 за № 89 (зі змінами). Детальна інформація про кожного контрагента та кожну операцію фіксується на рівні аналітичного обліку на аналітичних рахунках. Аналітичні рахунки повинні містити обов`язкові параметри, визначені нормативно-правовими актами Національного банку України. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожними відповідним рахункам синтетичного обліку (п. 60 Положення).

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п. 62 Положення).

Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Доказом наявності заборгованості у спорах, що виникають з кредитних відносин, є бухгалтерський документ у формі виписки банку по рахунку позичальника, де відображаються усі операції, які відбуваються з коштами.

З огляду на наведене, банківські виписки по рахунку Фізичної особи-підприємця Самойлової Ю.Ю. є належними доказами, що підтверджують факт здійснення господарських операцій між банком та позичальником, виконання банком у повному обсязі своїх зобов`язань за договором, надання відповідачу/позичальнику кредитних коштів у відповідних розмірах та неналежне виконання останнім своїх грошових зобов`язань за зазначеним договором у встановлених договором розмірі та строки.

В матеріалах справи містяться банківські виписки за період з 20.04.2021 до 22.11.2022, з яких вбачається часткове погашення відповідачем на рахунок позивача кредитних коштів та процентів за користування кредитом в загальному розмірі 134 535,96 грн, а саме: 55 666,97 грн тіло кредиту та 78 868,99 грн. проценти за користування кредитом.

Однак, із поданих позивачем банківських виписок по рахункам позичальника за період з 20.04.2021 до 22.11.2022 вбачається, що з 22.02.2022 погашення заборгованості за тілом кредиту припинилось, а погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом здійснювалося із простроченням.

Так згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № ID 9998903 від 20.04.2021, відповідачем частково було погашено суму основного боргу та відсотки за користування кредитом, а саме: 20.05.2021 відповідачем сплачено 4 663,67 грн в рахунок погашення заборгованості та платіж в сумі 7 933,33 грн відсоток за користування кредитом; 22.05.2021 відповідачем сплачено 4 535,76 грн в рахунок погашення заборгованості та платіж в сумі 8 061,24 грн відсоток за користування кредитом; 20.07.2021 відповідачем сплачено 4 915,75 грн в рахунок погашення заборгованості та платіж в сумі 7 681,25 грн відсоток за користування кредитом; 20.08.2021 відповідачем сплачено 5 200,02 грн в рахунок погашення заборгованості та платіж в сумі 7 590,75 грн відсоток за користування кредитом; 20.09.2021 відповідачем сплачено 4 962,84 грн в рахунок погашення заборгованості та платіж в сумі 7 634,16 грн відсоток за користування кредитом; 20.10.2021 відповідачем сплачено 5 159,67 грн в рахунок погашення заборгованості та платіж в сумі 7 437,33 грн відсоток за користування кредитом; 23.11.2021 відповідачем сплачено 5 261,09 грн в рахунок погашення заборгованості та платіж в сумі 7 335,91 грн відсоток за користування кредитом; 20.12.2021 відповідачем сплачено 5 631,89 грн в рахунок погашення заборгованості та платіж в сумі 6 965,11 грн відсоток за користування кредитом; 20.01.2022 відповідачем сплачено 140,69 грн в рахунок погашення заборгованості та платіж в сумі 4 426,76 грн відсоток за користування кредитом; 21.01.2022 відповідачем сплачено 8 029,55 грн в рахунок погашення заборгованості; 21.02.2022 відповідачем сплачено 1 581,54 грн в рахунок погашення заборгованості та платіж в сумі 5 430,96 грн відсоток за користування кредитом; 22.02.2022 відповідачем сплачено 5 584,50 грн в рахунок погашення заборгованості; 20.06.2022 платіж в сумі 188,86 відсоток за користування кредитом; 15.08.2022 платіж в сумі 713,91 відсоток за користування кредитом; 09.09.2022 платіж в сумі 590,23 відсоток за користування кредитом; 12.09.2022 платіж в сумі 2 011,50 відсоток за користування кредитом;13.09.2022 платіж в сумі 532,98 грн відсоток за користування кредитом; 11.10.2022 платіж в сумі 470,83 грн відсоток за користування кредитом; 17.10.2022 платіж в сумі 835,99 грн відсоток за користування кредитом; 07.11.2022 платіж в сумі 1 751,33 грн відсоток за користування кредитом та 14.11.2022 платіж в сумі 1 276,56 грн відсоток за користування кредитом

У зв`язку із цим, станом на 22.11.2022 за відповідачем утворилась прострочена заборгованість по тілу кредиту в сумі 224 333,03 грн та 53 848,67 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 18.2.1.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ «ТАСКОМБАНКТ», повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві (згідно графіку погашення кредиту). Банк здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку клієнта в строки і в розмірах, передбачених умовами договору. Остаточний строк погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Сторони домовились, що згідно зі ст.ст. 212, 651 ЦК України при порушені клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим розділом Правил, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення зобов`язання, має право змінити умови користування кредитом, встановивши інший строк його повернення. При цьому Банк направляє клієнту повідомлення із зазначенням дати повернення кредиту (Банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта). При непогашенні заборгованості за кредитом у строк, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою.

Відповідно до п. 18.2.2.3.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ «ТАСКОМБАНКТ», при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених розділом 18.2 Правил, в т.ч. у разі порушення цільового використання кредиту, банк, на свій розсуд, має право, зокрема змінити умови видачі та надання кредиту вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування, комісії з управління кредитом, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому, згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, строки виконання яких настали, строки вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. В цю дату клієнт зобов`язується повернути банку всю суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк користування кредитом, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом.

Судом було встановлено, що 17.10.2022 позивач, відповідно до пп. 18.2.1.2, 18.2.2.3.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК», направив відповідачу повідомлення-вимогу № 17793/70.1.1 від 13.10.2022 щодо дострокового повного повернення кредиту за кредитним договором № ID 9998903 від 20.04.2021. Вимогою позивач повідомив відповідача, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, сплати штрафних санкцій (пені, штрафів), а позичальник відповідно зобов`язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі штрафні санкції (пеня, штраф) незалежно від строку настання виконання зобов`язань за кредитним договором, у випадках передбачених Кредитним договором, на підставі вимоги банку. Вказаним листом позивач вимагав повернути кредит та сплати нараховані проценти, а також штрафні санкції (пеня, штраф) протягом 20 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь якому випадку не пізніше 25 календарних днів з дати направлення банком повідомлення клієнту. На підтвердження надсилання вказаного листа-вимоги, позивачем долучено до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист, поштову накладну та фіскальний чек за № 653.

Однак відповіді на лист відповідач не направив, заборгованість у строки, визначені вимогою, не сплатив. Протилежного суду не доведено.

Таким чином, у порядку частини 2 ст. 1050 ЦК України та пп. 18.2.1.2, 18.2.2.3.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК», у банку виникло право вимагати дострокового повернення повної суми кредиту та сплати процентів, відтак, позивач правомірно звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути повну суму залишку заборгованості по тілу кредиту в сумі 224 333,03 грн та 53 848,67 грн заборгованості по відсоткам.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Станом на дату звернення позивачем до суду із даним позовом, так і станом на дату розгляду даної справи, в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором від 20.04.2021, а також сплати відсотків за користування кредитом в строки та в обсязі, обумовлені сторонами в договорі.

З урахуванням зазначеного, за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за погашення отриманого кредиту в розмірі 224 333,03 грн по тілу кредиту та 53 848,67 грн відсотків за користування кредитом. Протилежного суду не доведено. Доказів повернення кредитних коштів у повному обсязі та у строки, визначені сторонами, до суду не подано.

Оскільки відповідач не у повній мірі виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що ним не спростовано шляхом подання доказів, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 224 333,03 грн та заборгованості по відсоткам в сумі 53 848,67 грн, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4 172,73 грн.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Самойлової Юлії Юріївни (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032; ) 224 333,03 грн заборгованості по тілу кредиту, 53 848,67 грн заборгованості по відсотками та 4 172,73 грн судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 256, ст. 257 та підп. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2023.

Суддя Л.В. Сокуренко