ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.05.2023р. Справа №910/14955/22

за позовом Приватного акціонерного товариства "Просто страхування", м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АлексСхід", м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 1416895,17 грн., у тому числі основна заборгованість у сумі 1000000,00 грн., пеня у сумі 147945,21 грн., інфляційне збільшення у сумі 168949,96 грн. та штраф у сумі 100000,00 грн.

Суддя Левшина Г.В.

за участю секретаря судового засідання Васильєва О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Просто страхування", м.Київ, позивач, звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "АлексСхід", м.Маріуполь, про стягнення заборгованості в сумі 1416895,17 грн., у тому числі основна заборгованість у сумі 1000000,00 грн., пеня у сумі 147945,21 грн., інфляційне збільшення у сумі 168949,96 грн. та штраф у сумі 100000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань на підставі умов договору про надання поворотної (безпроцентної) фінансової допомоги №Г/0005/6506031/22 від 04.01.2022р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2023р. матеріали позовної заяви направлено за підсудністю до Господарського суду Донецької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2023р. для розгляду даної справи визначена суддя Левшина Г.В.

Ухвалою суду від 06.03.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/14955/22; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 03.04.2023 року об 11:00 год.; запропоновано відповідачу надати відповідно до ст.165 ГПК України відзив на позовну заяву і всі письмові докази (які можливо доставити до суду), протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; явка сторін в судове засідання визнана не обов`язковою.

29.03.2023р. на електронну пошту суду від Приватного акціонерного товариства "Просто страхування" надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У підготовче судове засідання 03.04.2023р. сторони не з`явилися.

Ухвалою суду від 03.04.2023р. відкладено підготовче засідання на 01.05.2023 року о 10:45 год.; запропоновано відповідачу надати відповідно до ст.165 ГПК України відзив на позовну заяву і всі письмові докази (які можливо доставити до суду), направити відзив на адресу позивача.

Згідно з ухвалою від 01.05.2023р. закрите підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 29.05.2023 року об 11:00 год.; явку сторін в засідання суду визнано необов`язковою.

В засідання суду 29.05.2023р. сторони не з`явилися.

Відзив на позовну заяву, будь-яких заяв та/або клопотань відповідач до суду не надав. Одночасно, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "АлексСхід" було належним чином повідомлено про розгляд справи, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ч.5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Адреса реєстрації відповідача на даний час: 87524, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Металургів, буд.196-А.

Згідно Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 жовтня 2022 року, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року N 75, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за N 453/37789 із змінами, до таких громад віднесена Маріупольська міська територіальна громада.

Факт тимчасової окупації м.Маріуполь визнається судом загальновідомим, тому згідно приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України не потребує доведення.

Згідно даних офіційного сайту ДП «Укрпошта» поштові відділення, які знаходяться на території м.Маріуполь тимчасово не обслуговуються, як наслідок, направлення поштової кореспонденції є неможливим.

За таких обставин, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, судом було здійснено підписку відповідача на отримання процесуальних документів електронною поштою по справі №905/14955/22 за електронною адресою - , яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у розділі Інформація про здійснення зв`язку з юридичною особою, а також у тексті позовної заяви.

До того ж, суд вбачає за необхідне зазначити, що після підписання електронним цифровим підписом судді процесуальних документів по справі, програма «Діловодство спеціалізованого суду» направляє автоматично всім учасникам справи всі процесуальні рішення на їх електронні пошти.

Як вбачається із автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала суду про відкриття провадження справи від 06.03.2022р. в цей же день була доставлена на електронну адресу відповідача, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (п.18 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на наведені приписи закону, суд приходить до висновку, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань електронна адреса Товариства з обмеженою відповідальністю "АлексСхід" - є офіційною електронною адресою відповідача у розумінні законодавства, в тому числі ГПК України.

Окрім того, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, судом було зроблено відповідні оголошення на офіційній сторінці господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України», що підтверджується відповідними роздруківками, які містяться в матеріалах справи.

Також, в результаті застосування пошукової системи "Google", суду стало відомо про можливість встановлення зв`язку з відповідачем за номером телефону НОМЕР_1 .

Однак, за даним номером невідома особа повідомила, що наразі не працює на підприємстві, а актуальні засоби зв`язку з представниками ТОВ «АлексСхід» їй невідомі.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно із частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду від 06.03.2023р., 03.04.2023р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно із ст.2 Господарського процесуального кодексу України однією із засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Ухвалюючи судове рішення 29.05.2023р. суд виходить з тих обставин, що боржник, зазначивши певну інформацію щодо здійснення зв`язку з юридичною особою (в тому числі адресу електронної пошти) у Єдиному державному реєстрі, бажав та не заперечував, щоб ці засоби комунікації використовувалися іншими особами, у тому числі й судом. Це, в свою чергу, покладає на відповідача обов`язок отримувати повідомлення та відповідати на них. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести "ризик незнання" учасника, який надав необмеженому колу осіб свої номери, адресу, але не користується чи не стежить за ними. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008р., сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, враховуючи, що судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи №910/14955/22, суд виходить з принципу "презумпції обізнаності" відповідача з наявним провадженням та згідно із ст.165 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

04.01.2022р. між Приватним акціонерним товариством "Просто страхування" (далі - Кредитор, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АлексСхід" (далі - Позичальник, Відповідач) було укладено Договір про надання поворотної (безпроцентної) фінансової допомоги №Г/0005/6506031/22 (далі - Договір), за змістом п.1.1 якого, Кредитор надає Позичальнику поворотну безпроцентну фінансову допомогу на умовах, встановлених у даному Договорі, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитору таку ж суму грошових коштів в повному обсязі на умовах, встановлених у даному Договорі.

Кредитор надає Позичальнику поворотну безпроцентну фінансову допомогу на загальну суму 1000000,00 (один мільйон) гривень 00 копійок (п.3.1 Договору).

У відповідності до п.4.1 Кредитор зобов`язується надати Позичальнику поворотну безпроцентну фінансову допомогу у розмірі, передбаченому у п.3.1 даного Договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника.

Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що період повернення безпроцентної фінансової допомоги Позичальником - до 31.03.2022 року включно в сумі згідно із п.3.1 Договору.

За змістом п.4.6 Договору Позичальник зобов`язується повернути Кредитору безпроцентну фінансову допомогу у строк, вказаний у п.4.2 даного Договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Кредитора, зазначений в п.9 даного Договору.

Даний Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором (п.8.5 Договору).

Договір №Г/0005/6506031/22 підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств без зауважень та виправлень.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 1000000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №150 від 05.01.2022р. на суму 1000000,00 грн.

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення поворотної фінансової допомоги у сумі 1000000,00 грн. в строк до 31.03.2022р. не виконав в повному обсязі, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором позики, який підпадає під правове регулювання статей 1046-1050 Цивільного кодексу України.).

Відповідно до пункту 14.1.257 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За приписами статей 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт перерахування позивачем на рахунок відповідача поворотної фінансової допомоги, згідно платіжного доручення №150 від 05.01.2022р. на загальну суму 1000000,00 грн. з призначенням платежу "надання поворотної (безпроцентної) фінансової допомоги згідно договору №Г/0005/6506031/22 від 04.01.2022".

Сторонами в пункті 4.2. Договору погоджено термін повернення позики - до 31.03.2022р.

Доказів на підтвердження повернення відповідачем коштів у розмірі 1000000,00 грн. матеріали справи не містять. Жодних документально обґрунтованих заперечень на спростування наведених позивачем підстав позову та заявлених вимог відповідач не надав.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Отже, оскільки судом встановлено факт перерахування позивачем відповідачу поворотної фінансової допомоги в розмірі 1000000,00 грн. та неповернення її останнім всупереч умов укладеного між сторонами договору, вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаної суми грошових коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню у сумі 147945,21 грн., інфляційне збільшення у сумі 168949,96 грн. та штраф у сумі 100000,00 грн.

Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України визначені наслідки порушення договору позичальником (користувачем), які полягають в тому, що в разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

З огляду на ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку розмір інфляційних втрат становить 168949,96 грн. (за період з квітня 2022 року по листопад 2022 року, виходячи з суми боргу 1000000,00 грн.).

Суд здійснив перерахунок інфляційних втрат та процентів річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон", в межах визначеного позивачем періоду прострочення та встановив, що розрахунок позивача є арифметично вірним, з огляду на що суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 168949,96 грн.

Щодо заявленої до стягнення суми пені у розмірі 147945,21 грн. за період з 01.04.2022р. по 26.12.2022р. та штрафу у розмірі 100000,00 грн., суд зазначає наступне.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.6 ст.231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

За змістом п.5.2 Договору у випадку прострочення Позичальником строку повернення безпроцентної фінансової допомоги Позичальник сплачує на користь Кредитора пеню у вигляді процентів, які нараховуються на суму фінансової допомоги. Розмір процентів що нараховується становить 20% (двадцять процентів) річних, від суми фінансової допомоги за кожен день прострочення її повернення (повністю та/або частково). Проценти на суму фінансової допомоги нараховуються з 1-го дня виникнення прострочки повернення фінансової допомоги, по день фактичного повернення фінансової допомоги. Нарахування процентів здійснюється щоденно. Базова кількість днів для нарахування процентів становить 365 днів.

У випадку прострочення Позичальником строку повернення безпроцентної фінансової допомоги більше ніж на 30 днів, та/або ненадходження в строки, визначені цим Договором, Кредитору суми заборгованості за безпроцентною фінансовою допомогою, Позичальник, незалежно від наявності його вини (дій та/або бездіяльності) у невиконанні чи в неналежному виконанні зобов`язань за цим Договором, крім пені передбаченої п.5.2 цього Договору сплачує на користь Кредитора оперативно-господарську санкцію у вигляді штрафу в розмірі 10 (десять) процентів від суми заборгованості. Штраф сплачується Позичальником протягом трьох робочих днів з дня отримання вимоги Кредитора про сплату штрафу (п.5.3 Договору).

Враховуючи те, що судом встановлено порушення відповідачем умов договору та невиконання грошового зобов`язання, погодження між сторонами умов про відповідальність у вигляді пені та штрафу, позивач має право на нарахування та стягнення означених штрафних санкцій.

Після здійснення судом перерахунку пені та штрафу за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій «Ліга. Закон» в межах визначеного позивачем періоду прострочення, судом встановлено, що розрахунок позивача є арифметично вірним, а тому суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 147945,21 грн. за період з 01.04.2022р. по 26.12.2022р. та штрафу у розмірі 100000,00 грн.

Як визначає ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не спростував визнані судом обґрунтованими позовні вимоги, та не надав доказів, які могли б свідчити про належне виконання ним зобов`язання щодо повернення безпроцентної фінансової допомоги у визначений договором строк.

З огляду на наведене, вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 1416895,17 грн., з яких: основна заборгованість у сумі 1000000,00 грн., пеня у сумі 147945,21 грн., інфляційне збільшення у сумі 168949,96 грн. та штраф у сумі 100000,00 грн.

Згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 165, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Просто страхування", м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "АлексСхід", м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 1416895,17 грн., у тому числі основна заборгованість у сумі 1000000,00 грн., пеня у сумі 147945,21 грн., інфляційне збільшення у сумі 168949,96 грн. та штраф у сумі 100000,00 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АлексСхід" (87524, Донецька обл., м.Маріуполь, проспект Металургів, буд. 196"А", ) на користь Приватного акціонерного товариства "Просто страхування" (04050, м.Київ, вул. Герцена, буд. 10, ) основний борг у сумі 1000000,00 грн., пеню у сумі 147945,21 грн., інфляційне збільшення у сумі 168949,96 грн. та штраф у сумі 100000,00 грн., всього заборгованість в сумі 1416895,17 грн., судовий збір в сумі 21253,43 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 29.05.2023р.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.В. Левшина