ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2023м. ДніпроСправа № 904/1604/23
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» м. Кривий Ріг

до фізичної особи-підприємця Мішуровської Ольги Сергіївни м. Кривий Ріг

про стягнення суми боргу в розмірі 3676грн.42коп., пені в розмірі 162грн.33коп., 7% штрафу в розмірі 257грн.35коп., 3% річних в розмірі 182грн.34коп., інфляційних втрат в розмірі 1200грн.78коп.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до фізичної особи-підприємця Мішуровської Ольги Сергіївни з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 3676грн.42коп., пені в розмірі 1652грн.33коп., штрафу в розмірі 257грн.35коп., 3% річних в розмірі 182грн.34коп., інфляційних втрат в розмірі 1200грн.78коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з оплати послуг, наданих на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №1420 від 01.11.2013.

Позивач зазначає, що надав відповідачу послуги на суму 6872грн.49коп. Це підтверджується актами передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №6837 від 31.12.2020 на суму 2104грн.36коп., №1892 від 28.02.2021 на суму 2103грн.59коп., №3106 від 31.03.2021 на суму 1602грн.73коп. та №4247 від 30.04.2021 на суму 1061грн.81коп.

Позивач посилається на пункт 6.3 договору та вказує, що оплата за теплову енергію здійснюється шляхом 30% попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70% вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Позивач зазначає, що відповідачем здійснено часткова оплата за грудень 2020 року в розмірі 2104грн.36коп. та за лютий 2021 року в розмірі 2000грн.

Позивач стверджує, що станом на день подання заяви відповідач має заборгованість з оплати наданих послуг за період грудень 2020року - квітень 2021року в розмірі 3676грн.42коп.

Посилаючись на підпункт 7.2.7 пункту 7.2 договору №1420 від 01.11.2013, за порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за загальний період з 21.01.2021 по 01.12.2022 в розмірі 1652грн.33коп. та штраф в розмірі 7% за прострочення понад 30 днів в розмірі 257грн.35коп.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення суму інфляційних втрат в розмірі 1200грн.78коп. та 3% річних в розмірі 182грн.34коп. за загальний період з 21.01.2021 по 01.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами.

Запропоновано позивачу надати письмові пояснення в строк протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали стосовно розбіжності між ціною позову та загальною сумою, заявленою до стягнення в прохальній частині позову (разом з доказами направлення на адресу відповідача).

Запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

На адресу суду 11.04.2023 надійшли письмові пояснення позивача щодо розбіжності між ціною позову та загальною сумою, заявленою до стягнення в прохальній частині позову.

Позивач повідомив, що предметом позову є стягнення суми в загальному розмірі 6969грн.22коп.

Стаття 51 Цивільного кодексу України встановлює, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з частиною четвертою статті 89 Цивільного кодексу України до єдиного державного реєстру вносяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.

За приписами частини першої статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2023 тричі надсилалась судом на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань - 50007, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Іллічівська, буд. 74, кв. 188.

Поштова кореспонденція із зазначеною вище ухвалою суду повернена підприємством поштового зв`язку із застереженням про відсутність адресату за вказаною адресою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2023 була надіслана завчасно на юридичну адресу відповідача, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

Надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і відсутність повідомлення відповідачем іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням судом приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи.

Неотримання відповідачем поштової кореспонденції (ухвала суду від 04.04.2023), яка тричі надсилалась судом з додержанням вимог процесуального закону за належною адресою для вчинення відповідних дій та яка повернулась до суду, є дією у площині волевиявлення самого адресата, тобто мало суб`єктивний характер.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи №904/1604/23, але відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд встановив таке.

Між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль") (далі - теплопостачальна організація - продавець) та Фізичною особою - підприємцем Мішуровською Ольгою Сергіївною (далі - споживач - покупець) укладений договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді №1420 від 01.11.2013 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору за цим договором теплопостачальна організація - продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач - покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах, визначених в додатку 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, на такі потреби:

- опалення та вентиляція - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року.

В додатку №1 до договору «Обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу» визначені - обсяги теплової енергії, показники теплового навантаження, максимальних витрат теплоносія, розподілу теплової енергії в Гкал за кварталами, вартості теплової енергії на момент укладення договору.

В пунктах 3-5 додатку №1 до договору вказано, що дата зняття споживачем показань для надання звіту за приладами обліку - з 25 по 31 число поточного місяця; надання звіту постачальнику - не пізніше 31числа поточного місяця.

За відсутності звіту в установлений термін розрахунок виконується згідно з договірними тепловими навантаженнями.

За відсутності розбіжностей з обох сторін щодо обсягів відпуску теплової енергії в поточному році, термін дії цього додатку продовжується на кожний наступний рік.

У дислокації об`єктів до договору визначений перелік об`єктів споживача, до яких поставляється теплова енергія.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.7, 5.8 договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом.

Споживач-покупець, що має прилади комерційного обліку, веде журнал обліку споживання теплової енергії у відповідності з вимогами «Правил користування тепловою енергією» та щомісячно подає до теплопостачальної організації-продавця звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 1 до договору.

У разі відсутності, пошкодження та/ або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених в договорі навантажень з опалення та гарячого водопостачання з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно з пунктами 6.1, 6.2 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30% попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання.

Решта 70% вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-ого числа місяця наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Відповідно до пунктів 6.4, 6.5 договору якщо споживач-покупець розраховується за показаннями приладів комерційного обліку:

- у разі перевищення фактичного використання теплової енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, розрахунки здійснюються за фактично спожиту теплову енергію згідно з пунктом 6.3;

- у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) зараховується в рахунок оплати заборгованості минулих періодів, за відсутності заборгованості - в рахунок авансових платежів майбутніх періодів.

У споживачів-покупців, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірним тепловим навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача-покупця у розрахунковому періоді. Розрахунки здійснюються згідно з пунктом 6.3.

Підпунктом 4.2.5 пункту 4.2 договору на теплопостачальну організацію-продавця покладений обов`язок виписувати рахунки споживачу - покупцю для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті в підписаному або в не підписаному вигляді до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з пунктом 6.8 договору, якщо під час погашення дебіторської заборгованості боржником в первинних платіжних документах не зазначений період, за який відбувається погашення заборгованості, платежі чи інші форми розрахунків зараховуються в оплату заборгованості в міру того, як вона виникала, в хронологічній послідовності згідно з принципом нарахування і відповідності.

В пункті 10.1 договору вказано, що цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.10.2014, з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 10.3 договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Договір підписаний сторонами без заперечень та зауважень до його змісту.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що будь-яка із сторін виявила бажання припинити дію договору. Тому договір є чинним протягом спірного періоду.

Позивачем долучені підписані сторонами акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) №6837 від 31.12.2020 на суму 2104грн.36коп., №1892 від 28.02.2021 на суму 2103грн.59коп., №3106 від 31.03.2021 на суму 1602грн.73коп., №4247 від 30.04.2021 на суму 1051грн.81коп. за грудень2020року, лютий 2021року - квітень 2021року. Загальна вартість теплової енергії дорівнює 6872грн.49коп.

Платіжними дорученнями №@2PL691418 від 30.07.2021, №@2PL835717 від 30.08.2021 відповідач сплатив суму в розмірі 2500грн. за січень 2021року та суму в розмірі 2000грн. за лютий 2021року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач спрямував суму 2500грн. на погашення боргу за січень 2021року в розмірі 1303грн.93коп. та часткове погашення боргу за грудень 2020року в розмірі 1196грн.97коп. (залишок боргу дорівнює 908грн.29коп.) Суму в розмірі 2000грн. позивач спрямував на часткове погашення боргу за лютий 2021року (залишок боргу становить 103грн.59коп.)

Таким чином за розрахунками позивача сума боргу в розмірі 3676грн.42коп. складається з сум боргу - за грудень 202року в розмірі 908грн.29коп.; за лютий 2021року в розмірі 103грн.59коп.; за березень 2021року в розмірі 1602грн.73коп.; за квітень 2021року в розмірі 1061грн.42коп.

Частиною 5 статті 254 Цивільного од кексу України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи положення пункту 6.3 договору та частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, відповідач мав сплатити вартість теплової енергії за грудень 202року - до 20.01.2021включно; за лютий 2021року - до 22.03.2021включно; за березень 2021року - до 20.04.2021включно; за квітень 2021року - до 20.05.2021включно.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у загальному розмірі 3676грн.42коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Підпунктом 7.2.7 пункту 7.2 договору передбачено, що за порушення строків сплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено сторонами у три роки.

На підставі підпункту 7.2.7 пункту 7.2 договору позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за загальний період з 21.01.2021 по 01.12.2022 в розмірі 1652грн.33коп. та штраф в розмірі 7% за прострочення понад 30 днів в розмірі 257грн.35коп.

Згідно з частинами 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В даному випадку окремим законом не передбачений розмір штрафних санкцій.

Пунктом 6.3 договору не визначено розміру пені, а лише зазначено граничний розмір такої пені, який не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 1652грн.33коп.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок 7% штрафу. Розрахунок не містить арифметичних помилок. Позовні вимоги про стягнення 7% штрафу в розмірі 257грн.35коп. підлягають задоволенню.

На підставі статті 625 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення суму інфляційних втрат в розмірі 1200грн.78коп. за загальний період лютий 2021року - листопад 2022року та 3% річних в розмірі 182грн.34коп. за загальний період з 21.01.2021 по 01.12.2022.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок 3%річних. Позивач визначив помилкову дату початку порушення грошового зобов`язання за лютий 2021року, не враховував положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України.

За розрахунками суду обґрунтований розмір 3%річних за загальний період з 21.01.2021 по 01.12.2022 дорівнює 182грн.33коп. У задоволенні позовних вимог про стягнення 3%річних в розмірі 01коп. слід відмовити.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок інфляційної складової. Розрахунок виконаний арифметично правильно, з дотриманням вимог чинного законодавства. Тому позовні вимоги про стягнення інфляційної складової в розмірі 1200грн.78коп. за загальний період лютий 2021року - листопад 2022року підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статтями 3, 4, 13, 41, 42, 74, 76-80, 86, 91, 129, 178, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до фізичної особи-підприємця Мішуровської Ольги Сергіївни про стягнення суми боргу в розмірі 3676грн.42коп., пені в розмірі 162грн.33коп., 7% штрафу в розмірі 257грн.35коп., 3% річних в розмірі 182грн.34коп., інфляційних втрат в розмірі 1200грн.78коп. - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Мішуровської Ольги Сергіївни (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (ідентифікаційний код: 00130850; місцезнаходження: 50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1) суму боргу в розмірі 3676грн.42коп., 7% штрафу в розмірі 257грн.35коп., 3% річних в розмірі 182грн.33коп., інфляційні втрати в розмірі 1200грн.78коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2047грн.65коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Г. Новікова