ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2023 р. Справа№ 910/19517/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання Місюк О.П.

та представників сторін:

позивача - Корнійчук Я. П.;

відповідача - Котовський В.М.;

третьої особи на стороні відповідача - Пустовіт О.Ю.;

третьої особи на стороні позивача - не з`явився.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2023

у справі №910/19517/21 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

до Міністерства юстиції України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович

про визнання протиправним та скасування наказу.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулося з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3745/5 від 27.10.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що Міністерство юстиції України не мало повноважень на розгляд поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані" скарги, так як право майнової вимоги за іпотечним договором від 25.12.2007 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" набуло на підставі судового рішення. Крім того, станом на час розгляду скарги був наявний спір щодо нерухомого майна - майнового комплексу загальною площею 28223,10 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6. Також позивач зазначив, що право власності на предмет іпотеки Товариство з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані" набуло 17.05.2018. Однак, при зміні власника іпотека зберігається. Таким чином, іпотекодавцем спірного нерухомого майна з 17.05.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані". При цьому, позивач вказує на те, що 15.05.2018 було внесено запис про припинення іпотеки спірного об`єкта нерухомості, однак реєстрація припинення іпотеки відбулася без заяви обтяжувача та без будь-якого рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 відкрито провадження у справі №910/19517/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та залучено до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані" та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2023 (повний текст складено 06.02.2023) у справі №910/19517/21 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що оскаржуване рішення суду прийняте за неповного з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням приписів процесуального права.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не дослідив обставини викладені в позовній заяві щодо неправомірного винесення оскаржуваного наказу та не надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам, чим порушив закріплений у ст. 14 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) принцип диспозитивності.

На переконання скаржника, наказ Міністерства юстиції України №3745/5 від 27.10.2020 винесено з порушенням норм законодавства, що слідує з наступного:

- станом на дату прийняття наказу та розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані" був наявний судовий спір щодо спірного нерухомого майна (справа №910/15365/20);

- приймаючи рішення про реєстрацію права власності на іпотеку, приватний нотаріус діяв в межах закону, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані" 17.05.2018 набувши у власність нерухоме майно, що є предметом іпотеки, набуло прав і обов`язків іпотекодавця;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" є новим кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю ІІ «ІТ Інвест» за договором про надання кредиту №888 від 03.12.2007 та іпотекодержателем за іпотечним договором №949 від 25.12.2007, згідно договору про відступлення права вимоги №81 від 27.04.2020 та договору купівлі-продажу майнових прав №81/1 від 27.04.2020;

- наявність записів про арешт нерухомого майна, а саме: від 16.07.2020 №38331589, зареєстрованого на підставі ухвали Подільського районного суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №758/7480/20, від 11.06.2019 №31953361, зареєстрованого на підставі ухвали Печерського районного суду міста від 30.05.2019 у справі №757/27183/19-к, від 09.12.2020 №47895996, зареєстрованого на підставі ухвали Печерського районного суду міста від 04.12.2020, не перешкоджають державній реєстрації права власності на майновий комплекс за скаржником;

- право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані" на спірний майновий комплекс виникло всупереч ст. 12 Закону України «Про іпотеку», оскільки відчуження майна, яке стало предметом іпотеки, відбулося без згоди іпотекодержателя.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 апеляційну скаргу у справі №910/19517/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 апеляційну скаргу у справі №910/19517/21 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2023 у справі №910/19517/21, справу призначено до розгляду на 25.04.2023, надано іншим учасникам справи строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

24.04.2023 на електронну адресу суду від представника Міністерства юстиції України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

24.03.2023 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Гансо Компані" надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого третя особа зазначає, що оскаржуване рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, оскільки позивач не зазначив в чому полягає його порушене право та яким чином воно відновиться у разі задоволення позовних вимог, а також не довів належними та допустимими доказами порушення свого права.

25.04.2023 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" надійшло клопотання про зупинення розгляду справи №910/19517/21 до закінчення перегляду справи №910/9669/21 в апеляційному порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 задоволено клопотання Міністерства юстиції України та відкладено розгляд справи №910/19517/21 на 30.05.2023.

В судовому засіданні 30.05.2023 представник Міністерства юстиції України порушив усне клопотання про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого відмітив про необхідність ознайомлення з матеріалами справи.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

За змістом ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Разом із тим необхідно зазначити, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Як зазначалося вище, апеляційне провадження у даній справі відкрито згідно з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 25.04.2023. Разом з тим, за клопотанням Міністерства юстиції України розгляд справи №910/19517/21 відкладено на 30.05.2023. Тобто, з моменту відкриття апеляційного провадження пройшло більше 2 місяців, а відтак у відповідача було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи. Однак відповідач не скористався наданим п. 1 ч. 1 ст. 42 ГПК України правом на ознайомлення з матеріалами справи, відповідне клопотання до суду не подавав.

Разом з тим при вирішенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи колегією суддів враховано принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за змістом якої, зокрема справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Також головуючий суддя поставив на обговорення клопотання позивача про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду справи №910/9669/21.

Обґрунтовуючи вказане клопотання позивач зазначив, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9669/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Ріелті" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021. При цьому позивач відмітив, що оскільки в оскаржуваному рішенні суд як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог покликався на обставини встановлені в справі №910/9669/21, яке на переконання скаржника не набрало законної сили у зв`язку з його оскарженням в апеляційній інстанції, наявні підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №910/9669/21.

Представник позивача підтримав подане клопотання, просив суд його задовольнити. Представник відповідача та третьої особи на стороні відповідача заперечували проти задоволення поданого клопотання, зазначивши про його необґрунтованість та набрання законної сили рішенням у справі №910/9669/21.

Суд апеляційної інстанції відмічає, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Як вбачається з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 та постановою Верховного Суду від 21.09.2022, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвестохіллс Веста» та приватного нотаріуса Юдіна М. А. про:

- витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвестохіллс Веста» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» нерухоме майно - майновий комплекс, що розташований в місті Києві, на вулиці Будіндустрії, будинок 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), загальною площею 28223,10 кв. м (далі - майновий комплекс), до складу якого входять: адміністративно-побутовий корпус (літ. А) загальною площею 1643,7 кв. м, цех баштових кранів (літ. Б) загальною площею 3833,7 кв. м, механо-складальний цех, заготовчий цех, цех ремонту екскаваторів, адміністративно-господарські приміщення (літ. В) загальною площею 11 361,00 кв. м, виробничий корпус (літ. Г) загальною площею 9805,8 кв. м, киснева станція, приміщення балонів кисневої рампи, навіс кисневої станції (літ. Д) загальною площею 81,4 кв. м, будинок РОУ (літ. Е) загальною площею 125,5 кв. м, очисні споруди, споруди для зливних і виробничих каналізацій (літ. З) загальною площею 26,7 кв. м, блок-пост заводської готовності (літ. И) загальною площею 3,10 кв. м, заготовче відділення, столярний цех, склад матеріалів (літ. К) загальною площею 1227,2 кв. м, склад шихти, блок кімната (літ. Л) загальною площею 115,00 кв. м;

- скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Юдіна М. А., а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2020 17:10:55, індексний номер: 54421899; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2020 17:30:04, індексний номер: 54422313; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2020 19:12:42, індексний номер 54423577; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.10.2020 22:25:04, індексний номер: 54599126; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.10.2020 22:49:37, індексний номер: 54599147; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.10.2020 23:10:42, індексний номер 54599162, задоволено повністю.

Відповідно до положень ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З огляду на викладене, рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у даній справі набрало законної сили 21.06.2022.

Вбачається, що апеляційне провадження у справі №910/9669/21 відкрито ухвалою суду від 09.02.2023 за апеляційною скаргою особи яка не брала участі у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Реалті».

Разом з тим судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про залучення такої особи як третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Враховуючи, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21 набрала законної сили, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2023 не зупинено дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції (ч. 2 ст. 272 ГПК України), а питання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Реалті» в якості третьої особи ще не вирішувалося судом апеляційної інстанції, відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання та зупинення провадження у даній справі.

В судовому засіданні представники сторін надали пояснення по суті спору. Представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №3745/5 від 27.10.2020. Представники відповідача та третьої особи на стороні відповідача заперечували проти вимог апеляційної скарги, просили суд залишити без змін оскаржуване рішення суду, як таке, що прийнято у відповідності до норм законодавства.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши думку представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 03.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Український Професійний Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю підприємством з іноземними інвестиціями «ІТ Інвест» (позичальник) укладено договір №888 про надання кредиту, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит на суму 34050000,00 грн терміном до 22.11.2010 для поповнення обігових коштів, який позичальник зобов`язаний повернути в строк у відповідності до п. 1.1 договору та сплатити нараховані проценти.

25.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Український Професійний Банк» (іпотекодержатель) та Відкритим акціонерним товариством «Експериментально-механічний завод» (іпотекодавець), яке також виступає майновим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю підприємством з іноземними інвестиціями «ІТ Інвест» (позичальник), укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М., зареєстрований в реєстрі за №949, предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку майна, зазначеного у п. 6 договору, в забезпечення виконання своїх зобов`язань, а також зобов`язань позичальника перед іпотекодержателем.

Відповідно до п. 2 іпотечного договору №949 від 25.12.2007 за цим договором забезпечується 1) виконання зобов`язань іпотекодавця відповідно до договору про надання кредиту №967 від 25.12.2007 та 2) виконання позичальником зобов`язань відповідно до договору про відкриття кредитної лінії №888 від 03.12.2007.

У пункті 6.1 іпотечного договору визначено, що в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця та позичальника за кредитними договорами іпотекодавець надав в іпотеку майновий комплекс, загальною площею 28223,10 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 6.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 17.05.2018 відбулась державна реєстрація права власності на вказаний майновий комплекс за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» (підстава виникнення права власності - акт приймання-передачі нерухомого майна від 16.05.2018, складений між позивачем та ОСОБА_1, протокол №1 від 15.05.2019).

У подальшому, 30.03.2020 відбулись електронні торги з продажу пулу активів Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», на яких переможцем стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвестохіллс Веста», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-03-l 9-000019-b від 30.03.2020, та придбало лот №GL16N717120, до якого входило право вимоги за кредитними договорами №1 та №2, іпотечним договором.

За результатами торгів між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвестохіллс Веста» були укладені договір від 27.04.2020 №81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н. В. та зареєстрований в реєстрі за №618 (далі - договір №81), а також договір від 27.04.2020 №81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н. В. та зареєстрований в реєстрі за №619 (далі - договір №81/1).

Згідно додатку №1 до договору №81 від 27.04.2020 новий кредитор набув права вимоги, зокрема, до Відкритого акціонерного товариства «Експериментально-механічний завод» за договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007 на суму 130890341,61 грн (заборгованість за кредитом станом на 27.04.2020 - 40310000,00 грн, заборгованість за процентами станом на 27.04.2020 - 90580341,61 грн) та до Товариства з обмеженою відповідальністю підприємством з іноземними інвестиціями «ІТ Інвест» за договором №888 про надання кредиту від 03.12.2007 на суму 110221690,65 грн (заборгованість за кредитом станом на 27.04.2020 - 33960000,00 грн, заборгованість за процентами станом на 27.04.2020 - 76311690,65 грн).

Відповідно до додатку №1 до договору №81/1 від 27.04.2020 новий кредитор (покупець) набув права вимоги, визначені договором №81/1 від 27.04.2020, зокрема до Відкритого акціонерного товариства «Експериментально-механічний завод» Договором за Іпотечним договором №949 від 25.12.2007, яким забезпечувалось виконання зобов`язань за договорами про надання кредиту №967 від 25.12.2007 та №888 від 03.12.2007.

15.10.2020 державним реєстратором - приватним нотаріусом Юдіним М. А. на підставі, зокрема: дубліката іпотечного договору; рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі №910/14571/17; договору №81; повідомлень Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» від 24.09.2015 №01-10/4982, №01-10/4983 та від 21.08.2020 №01-10/329/1, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме:

1) рішення №54599126 (15.10.2020 о 22:25:04) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - іпотеку на майновий комплекс загальною площею 28223,10 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6; іпотекодержатель - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»;

2) рішення №54599147 (15.10.2020 о 22:49:37) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - заборона на нерухоме майно - майновий комплекс загальною площею 28223,10 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6; обтяжувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»;

3) рішення №54599162 (15.10.2020 о 23:07:00) про державну реєстрацію права власності на майновий комплекс загальною площею 28223,10 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (підстава для державної реєстрації - дублікат іпотечного договору №1929, виданий 08.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М.; рішення суду у справі №910/14571/17 від 15.11.2017; повідомлення від 21.08.2020 Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк»; повідомлення від 24.09.2015 Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк»).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями державного реєстратора - приватного нотаріуса Юдіна М.А., Товариство з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» звернулося до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.2020 №3745/5 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» від 16.10.2020 задоволено частково, скасовано рішення від 15.10.2020 №54599126, №54599147 та №54599162, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем.

За результатами розгляду скарги, колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг та рішень, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції сформовано висновок від 22.10.2020, за змістом мотивувальної частини якого, серед іншого, слідує про встановлення колегією наступних обставин:

«З відомостей Державного реєстру прав встановлено, що на підставі оскаржуваного рішення №54599126 приватним нотаріусом Юдіним М.А. зареєстровано іпотеку за заявою про державну реєстрацію обтяження №41980933, поданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». Проте, на момент прийняття оскаржуваного рішення в Державному реєстрі прав були зареєстровані обтяження (арешти нерухомого майна) №38331589, накладене на підставі ухвали Подільського районного м. Києва від 09.07.2020 у справі №758/7480/20, та №31953361, накладене на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2019 у справі №757/27183/19-к, з огляду на що оскаржуване рішення №54599126 прийнято державним реєстратором з порушенням вимог п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 10, ч. 8 ст. 18, п. 4 ч. ч. 1, 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, на підставі оскаржуваного рішення №54599147 приватним нотаріусом Юдіним М.А. зареєстровано обтяження за заявою про державну реєстрацію обтяження №1980947, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». Однак, згідно з відомостями з Державного реєстру прав на момент реєстрації обтяження право власності на об`єкт нерухомого майна належали Товариству з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані». Також, приватним нотаріусом на момент проведення реєстраційних дій не було встановлено зареєстрованої у базі даних заяву про заборону вчинення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна, внесену на підставі ухвали Подільського районного суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №758/7480/20 та всупереч ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зупинено проведення реєстраційних дій. Отже, оскаржуване рішення №54599147 прийнято державним реєстратором з порушенням вимог п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 10, ч. 8 ст. 18, п. 7 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також, на підставі оскаржуваного рішення №54599162 державним реєстратором зареєстровано право власності від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, на момент прийняття оскаржуваного рішення під час державної реєстрації переходу права власності в державному реєстрі прав були наявні обтяження (арешти нерухомого майна) за №38331589, накладене на підставі ухвали Подільського районного суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №758/7480/20, та №31953361, накладене на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2019 у справі №757/27183/19-к. Таким чином, приватним нотаріусом Юдіним М.А. неправильно застосовано положення п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки записи про обтяження (арешт) були внесені до Державного реєстру прав до реєстрації запису про іпотеку».

Вважаючи наказ відповідача про скасування рішень нотаріуса протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, не доведено наявності в нього станом на дату прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваного наказу права іпотекодержателя та права власності на майновий комплекс загальною площею 28223,10 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6 (з огляду на встановлені обставини у судових рішеннях у справі №910/9669/21). З огляду на що суд визнав недоведеними твердження позивач про порушення його майнових прав та інтересів внаслідок прийняття відповідачем оспорюваного наказу, та того, що в результаті скасування такого наказу права позивача будуть захищені та відновлені.

Колегія суддів, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову та відзначає наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зміст статей 3, 15, 16 ЦК України свідчить, що правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Такі висновки, викладені також у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/23369/17, від 08.09.2022 у справі №910/16825/20.

Отже, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), саме тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18.

Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем (відповідачами).

З матеріалів справи слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в обґрунтування порушення його прав та законного інтересу посилається на те, що воно є іпотекодержателем спірного майнового комплексу згідно договорів №81 та №81/1 від 27.08.2020, у зв`язку з чим 15.10.2020 приватним нотаріусом Юдіним М.А. прийнято рішення:

- №54599126 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - іпотеку на майновий комплекс загальною площею 28223,10 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, іпотекодержатель - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»;

- №54599147 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - заборона на нерухоме майно - майновий комплекс загальною площею 28223,10 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6; обтяжувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»;

- №54599162 про державну реєстрацію права власності на майновий комплекс загальною площею 28223,10 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Однак, наказом Міністерства юстиції України від 27.10.2020 №3745/5 скасовані вказані рішення, з огляду на що позивач звертаючись до суду з даним позовом прагне відновити/захистити свої права іпотекодержателя та власника (право власності) на майновий комплекс загальною площею 28223,10 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6.

Північний апеляційний господарський суд зазначає, що набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти (правова позиція, наведена у постанові Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №585/2843/17).

Відповідно до частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про право на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У постанові від 23.05.2019 у справі №922/3707/17 Верховний Суд зазначив, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно не є підставою набуття таких прав, а є похідним від таких підстав юридичним фактом, який є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав.

Також, за змістом наведеної норми вбачається, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності і такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №925/1121/17, від 17.04.2019 у справі №916/675/15.

Отже, як вірно відмічено судом першої інстанції в даному випадку позивач першочергово повинен довести суду належними та допустимими доказами набуття ним права як іпотекодержателя, так і права власності на майновий комплекс загальною площею 28223,10 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6.

З наявних матеріалів справи слідує, що у червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича (справа №910/9669/21) про: - витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» нерухомого майна - майнового комплексу, що розташований в місті Києві, по вулиці Будіндустрії, будинок 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), загальною площею 28223,10 кв.м; - скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича №54421899 від 05.10.2020, №54422313 від 05.10.2020, №54423577 від 05.10.2020, №54599126 від 15.10.2020, №54599147 від 15.10.2020, №54599162 від 15.10.2020.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» у справі №910/9669/21 обґрунтовані тим, що між сторонами відсутні будь-які договірні відносини, що передбачають перехід права власності на спірний майновий комплекс, а також відповідач-1 (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») не набув статусу іпотекодержателя за іпотечним договором №949, до нього не перейшло право вимоги за вказаним договором. Відтак, внаслідок укладення договорів №81 та №81/1 від 27.04.2020 про відступлення права вимоги та купівлі-продажу майнових прав, майновий комплекс безпідставно вибув з власності позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 та постановою Верховного Суду від 21.09.2022, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» задоволено повністю.

Вказаними рішеннями встановлено наступне:

« 15.05.2018 право власності на майновий комплекс було зареєстровано за ОСОБА_1 (номер запису 26145712) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.03.2005 і зареєстрованого за №2305.

Відповідно до акта приймання-передачі від 16.05.2018, ОСОБА_1 передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» прийняло в якості вкладу до статутного капіталу майно - майновий комплекс, загальною площею 28223,10 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ вул. Будіндустрії, 6, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000.

17.05.2018 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світланою Василівною було здійснено реєстрацію за позивачем права власності на майновий комплекс (номер запису 26197796)...

…Відповідач-1 вказує на проведення 25.12.2007 о 14:32:00 реєстрації іпотеки за Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» внаслідок укладення іпотечного договору, яку в подальшому було припинено державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко Андрієм Володимировичем 15.05.2018.

Поряд з цим, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на момент набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» права власності на майновий комплекс такі записи про іпотеку відсутні.

Отже, оскільки запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, позивач набув право на майновий комплекс вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень, у зв`язку з чим твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвестохіллс Веста» про те, що відчуження майна, яке складало предмет іпотеки, відбулось без згоди іпотекодержателя, є необґрунтованими».

Таким чином суди у справі №910/9669/21 дійшли висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» є добросовісним володільцем спірного майнового комплексу, оскільки на момент набуття ним права власності майновий комплекс (загальною площею 28223,10 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ вул. Будіндустрії, 6) був вільним від обтяжень іпотекою. А тому, як власник майнового комплексу Товариство з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» має право витребувати нерухоме майно від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Згідно приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність - у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравшим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.

Колегія суддів відмічає, що не потребують доказуванню преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права.

У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви NoNo73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «...право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Північний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції правильно застосувавши норми процесуального права, дійшов вірного висновку, що обставини встановлені судовими рішеннями у справі №910/9669/21 є преюдиційними для даної справи.

За приписом статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Тобто, власник майна, фактично позбавлений можливості володіти і користуватися цим майном внаслідок його незаконного вибуття із володіння, має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Зазначений засіб захисту права власності - витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикація) застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння.

Отже, цей спосіб захисту полягає у відновленні становища, що існувало до порушення права власності, шляхом повернення майна у володіння власника (титульного володільця) із метою відновлення у власника усього комплексу його правомочностей.

При розгляді віндикаційного позову позивач повинен підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

З огляду на викладене, оскільки позов про витребування майна може бути поданий лише власником такого майна, а суди у справі №910/9669/21 задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» про витребування майнового комплексу загальною площею 28223,10 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, надали правову оцінку та встановили обставини набуття третьою особою-1 у даній справі права власності на спірне нерухоме майно, в тому числі, встановили, що спірне нерухоме майно було набуто у власність без будь-яких обтяжень (без іпотеки), тоді як Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» не оскаржило право власності третьої особи-1 на спірний майновий комплекс, є безпідставними твердження скаржника про те, що він є іпотекодержателем та власником спірного майнового комплексу.

Відтак Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звертаючись до суду з даним позовом належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК не довело наявності у нього права іпотекодержателя та права власності на спірний майновий комплекс (враховуючи обставини встановлені в судових рішеннях у справі №910/9669/21), з огляду на що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що прийняття оспорюваного наказу відповідачем не порушує прав позивача.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що оскільки у справі №910/9669/21 судами встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гансо Компані» є добросовісним володільцем спірного нерухомого майна, тоді як Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» не оскаржено права власності третьої особи-1 ані шляхом скасування запису про право власності, ані шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав або ж визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, задоволення позову в даній справі не відновить становище позивача, яке існувало до прийняття оспорюваного наказу.

З урахуванням положень частини другої статті 4 ГПК України та з огляду на те, що в ході розгляду справи порушення прав та законних інтересів позивача не знайшли свого підтвердження, в Господарського суду міста Києва були відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», що вказує на безпідставність тверджень скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права .

При цьому, оскільки наведене у постанові є самостійною підставою для відмови в позові, Північний апеляційний господарський суд не вважає за необхідне здійснювати правову оцінку інших обставин справи, так як це не впливає на результат розгляду даної справи. Відповідний правовий висновок наведено в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

За приписами статей 74, 76, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2023 у справі №910/19517/21 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2023 у справі №910/19517/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 01.06.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов