ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1895/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Г.І. Діброви, Н.М. Принцевської

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк: Тимчук О.П.

від Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль: не з`явився

від ОСОБА_1 : не з`явився

від ОСОБА_2 : не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль

на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 року, суддя І інстанції Цісельський О.В., повний текст якого складено 03.02.2023 в. м. Одесі

у справі №916/1895/22

за позовом: Акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль;

2) ОСОБА_1 ;

3) ОСОБА_2

про стягнення 925 957,11 грн

та за зустрічним позовом:

1) ОСОБА_1 ;

2) ОСОБА_2

до відповідача: Акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк

про визнання договорів поруки припиненими

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року Акціонерне товариство «Акціонерний банк «Радабанк» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Артіль», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив суд стягнути солідарно з відповідачів прострочену заборгованість за кредитним договором №32821/ЮКР/0 від 24.11.2021, яка станом на 05.10.2022 становить у розмірі 925 957,11 грн, що складається з простроченої заборгованості по кредиту у сумі 666 400 грн та простроченої заборгованості по процентам (нараховані з 14.02.2022 по 24.09.2022) у сумі 259 557,11 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачами зобов`язань за кредитним договором №32821/ЮКР/0 від 24.11.2021, а також договорів поруки №32821/ЮКР/0-П1 та №32821/ЮКР/0-П2 від 24.11.2021.

18.10.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк», в якому просили суд визнати поруку ОСОБА_2 за договором поруки від 24.11.2021 № 32821/ЮКР/0-П2 та поруку ОСОБА_1 за договором поруки від 24.11.2021 № 32821/ЮКР/0-П1 припиненими.

Позивачі за зустрічним позовом зазначили, що порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання та, зважаючи на наведені ними нормами законодавства, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Вказане, на їх думку, означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.За висновком позивачів за зустрічним позовом, порука є строковим зобов`язанням, і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

Також, позивачі за зустрічним позом наголосили, що зазначення у договорі поруки про те, що порука припиняється після повного виконання основного зобов`язання свідчить про те, що сторонами не встановлювався строк дії договору поруки, а тому до спірних правовідносин застосовуються положення частини четвертої статті 559 ЦК України.

Ухвалою місцевого господарського суду від 12.09.2022 відкрито провадження у справі №916/1895/22.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 у справі №916/1895/22 первісний позов задоволено повністю; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк прострочену заборгованість по кредиту в сумі 666 400 грн та прострочену заборгованість по процентам в сумі 259 557,11 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль на користь Акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк судовий збір в сумі 4629,79 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк судовий збір в сумі 4629,79 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк судовий збір в сумі 4629,79 грн; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено повністю; судові витрати за зустрічним позовом у справі №916/1895/22 покладено на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль свої зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами не виконало, внаслідок чого у відповідача-1 станом на 05.10.2022 утворилась прострочена заборгованість по тілу кредиту в розмірі 666 400,00 грн. та прострочена заборгованість по процентах за період з 14.02.2022 по 24.09.2022 становить 259 557,11 грн.

Щодо посилання Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль на форс-мажорні обставини і звільнення останнього від відповідальності, то у постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання, натомість в матеріалах справи немає доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України для відповідача-1 за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідачем-1 не надано суду будь-яких доказів, які би підтверджували скрутне фінансове становище саме відповідача (фінансові документи).

Оскільки договори поруки укладені 24.11.2021, тобто після змін ст.554 ЦК України, враховуючи відсутність у договорі поруки застереження про неможливість солідарного стягнення, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу.

На момент розгляду справи ні позичальник, ні поручителі заборгованість перед кредитором не сплатили, обставини, наведені позивачем у позовній заяві не спростували.

Відтак, з врахуванням встановлених обставин, а також те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за первісним позовом, як поручителі поручилися перед банком за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль боргових зобов`язань за кредитним договором № 32821/ЮКР/0 від 24.11.2021 в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Акціонерний банк «Радабанк» в частині солідарного стягнення з відповідачів 666 400,00 грн простроченої заборгованості за кредитом та 259 557,11 грн простроченої заборгованості по процентам підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визання поруки за договором від 24.11.2021 № 32821/ЮКР/0-П2 та за договором поруки від 24.11.2021 № 32821/ЮКР/0-П1 припиненими, суд дійшов висновків, оскільки позивачами за зустрічним позовом не доведено пропуск відповідачем за зустрічним позовом трирічного терміну з дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором для звернення із вимогою до поручителів, то вказане свідчить про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» про визнання поруки ОСОБА_2 за договором поруки від 24.11.2021 № 32821/ЮКР/0-П2 та поруки ОСОБА_1 за договором поруки від 24.11.2021 № 32821/ЮКР/0-П1 припиненими.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 01.03.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга, в якій скаржник просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 925 957,11 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилаються на лист ТПП України від 28.02.2022 р. №2024/02.0-7.1. в якому визнає форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, та підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Також апелянт вказує щодо звільнення від відповідальності відповідно до закону №2120-1X від 15.03.2022 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Як зазначає відповідач, в п. 18, п. 19 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України, зазначається: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридиятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «АБ «РАДАБАНК» зазначає, що військова агресія російської федерації проти України може бути визнана форс-мажорною обставиною у разі наявності між нею та неможливістю виконання зобов?язань причинно-наслідкового зв?язку. У даному випадку причинно-наслідковий зв?язок відсутній. Також позивач звертає увагу на той факт, що Кредитний договір не містить будь-яких, погоджених сторонами, умов щодо настання форс-мажорних обставин, а також на той факт, що Відповідач не звільняється від необхідності виконання відповідних договірних зобов?язань. Крім того, Алелянтом не було надано сертифікат ТПП України.

Також позивач наголошує, що п. 18, п.19 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України, на які посилається скаржник, не звільняють його від відповідальності щодо сплати відсотків та тіла кредиту, так-як відсоткова ставка по Кредитному договору передбачена договором, таким чином, дія статті 625 ЦК України на договорні відносини між Позивачем та Відповідачем не розповсюджується, а неустойка з Відповідача у позові не стягується. При цьому Позивач не застосовував відсоткову ставку за прострочену заборгованість (30-40 %), не підвищуючи її.

Додатково АТ «АБ «РАДАБАНК» вказує, що кінцевий термін в Кредитному договорі, який зазначається в. п.1.2. даного договору (22.11.2024 р.), не змінювався. Позивач направив вимоги Відповідачам щодо погашення заборгованості, маючи на це право. У позові Позивач просив стягнути тільки прострочену заборгованість.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 у справі №916/1895/22 та призначено дану справу до розгляду на 23.05.2023 о 12:00.

В судовому засіданні 23.05.2023 прийняв участь представник позивача, інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи (т.3 а.с. 111-124).

При цьому, копії вищевказаної ухвали, які направлялись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за належною адресою, зазначену позивачами за зустрічним позовом в позовній заяві та згідно відповіді від органу реєстрації, повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно із положеннями пункту 4 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4).

23.05.2023 о 12:45 год до канцелярії суду апеляційної інстанції в електронному вигляді від представника ОСОБА_1 що 19.05.2023 року між ОСОБА_1 тa адвокатом Шкодою Вірою Миколаївною було укладено угоду про надання правової допомоги. Отже, наразі адвокат Шкода Віра Миколаївна представником ОСОБА_1 та наділена процесуальними правами останнього. Враховуючи необхідність ознайомитись із матеріалами справи, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шкода В.М. вважає необхідне відкласти розгляд справи на іншу дату надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи на іншу дату, мотивоване тим, та час.

Порадившись на місці, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення поданого представником ОСОБА_1 клопотання з огляду на наступне.

За приписами ч. 11 ст. 270 ГПК України, яка встановлює порядок розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвалою суду апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль було відкрито 04.04.2023, призначено в судове засідання 23.05.2023р. о 12.00 годині, клопотання про відкладення надійшло 23.05.2023 під час судового апеляційного перегляду справи о 12:45 до канцелярії суду, зі змісту клопотання вбачається, що 19.05.2023 року між ОСОБА_1 і адвокатом Шкодою Вірою Миколаївною було укладено угоду про надання правової допомоги, отже, за таких обставин у представника було достатньо часу ознайомитися із матеріалами справи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).

Відтак, колегія суддів в цьому випадку не визнає поважними причини неявки у судове засідання 23.05.2023 у цій справі уповноваженого представника ОСОБА_1 та зауважує ОСОБА_1 на тому, що заявником подано клопотання о 12.45 , тобто через 45 хвилин після призначеного в ухвалі дати та часу судового засідання, також не надано жодних доказів на підтвердження вказаних у клопотанні обставин, зокрема, як щодо наявності у нього лише одного повноважного представника.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу в судовому засіданні 23.05.2023 за відсутності уповноваженого представника ОСОБА_1 .

Відсутність представника ОСОБА_1 в цьому випадку не перешкоджає розгляду апеляційної скарги та не повинна заважати здійсненню правосуддя, оскільки участь представників в судовому засіданні не була визнана обов`язковою.

Близька за змістом правова позиції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання учасника справи про відкладення розгляду справи викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.07.2022 у справі № 910/11818/18.

З урахуванням викладеного, оскільки судом апеляційної інстанції було створено всі необхідні умови для розгляду апеляційної скарги, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду заяви, явка сторін до суду ухвалою не визнавалася обов`язковою, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів залишає вказане клопотання про відкладення розгляду даної справи без розгляду та вважає за можливе розглянути заяву за відсутності інших представників учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягяє задоволенню, виходячи з наступного.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, у цій справі рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржується в частині задоволення первісного позову про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк прострочену заборгованість по кредиту в сумі 666 400 грн та прострочену заборгованість по процентам в сумі 259 557,11 грн, а відтак, враховуючи, що рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про визнання поруку ОСОБА_2 за договором поруки від 24.11.2021 № 32821/ЮКР/0-П2 та поруку ОСОБА_1 за договором поруки від 24.11.2021 №32821/ЮКР/0-П1 припиненими апелянтом не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.09.2021 між АТ «Акціонерний банк «Радабанк» (кредитор) та ТОВ «Торговий будинок «Артіль» (позичальник) укладено кредитний договір №32821/ЮКР/0, відповідно до умов п. 1.1. якого кредитор, за наявності вільних грошових коштів зобов`язується на умовах цього договору, надати позичальнику кредит в сумі 3 000 000,00 грн, зі сплатою процентів у розмірі 15% процентів річних в розмірі та порядку, визначених даним договором. Процентна ставка за даним договором є фіксованою, при цьому при цьому процентна ставка підлягає щорічному перегляду шляхом укладення додаткового договору до цього договору.

Позичальник зобов`язується повернути кошти, одержані в рахунок кредиту, сплатити проценти і комісії за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпеченості, цільового використання, строковості, відкличності, повернення та плати за користування

Пунктом 1.2. договору передбачено, що погашення кредиту здійснюється згідно з викладеним графіком. Кінцевий термін погашення повної суми кредиту « 22» листопада 2024 -83400,00 грн (повне погашення кредиту). У разі, якщо вказаний кінцевий термін погашення частки кредиту є святковим, вихідним або неробочим (небанківським) днем в Україні, кінцевою датою погашення відповідної частки кредиту вважається перший наступний за ним робочий (банківський) день в Україні.

Відповідно до п. 3.1. договору кредитні кошти призначені на/для купівлі обладнання: високопродуктивний повнокольоровнй мережевий принтер Ricoh Pro™ С9200 з іншими комплектуючими за договором поставки № 29092021/2 від 29.09.2021 укладеним з ТОВ «МЕГАТРЕЙД ІТ» ( код за ).

Видача кредиту здійснюється після належного оформлення та підписання сторонами цього договору, договорів забезпечення, передбачених п.2.1. цього договору, договору банківського рахунку, передбаченого п.6.14. цього договору, договорів страхування, передбачених п.6.3.3 цього договору, сплати позичальником платежів, передбачених зазначеними договорами.

Видача кредиту здійснюється на підставі заяви позичальника про видачу кредитних коштів. Заява про видачу кредитних коштів має містити номер та дату заяви, посилання на цей договір, суму кредитних коштів, рахунок, на який мають бути направлені кредитні кошти.

Заява на отримання кредитних коштів повинна бути підписана уповноваженою особою позичальника та скріплена печаткою позичальника (за наявності).

Датою надання траншу вважається дата перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника чи дата перерахування коштів за реквізитами, вказаними в заяві постачальника про видачу кредитних коштів (п. 3.2 кредитного договору №32821/ЮКР/0 від 24.09.2021).

Датою повного погашення кредиту вважається дата зарахування на відповідні рахунки кредитора:

- кредиту в розмірі фактичної заборгованості;

- нарахованих/обчислених процентів, комісійних винагород, неустойки, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору (п. 3.3. договору).

Згідно з п. 3.6. договору при порушенні позичальником строку погашення кредиту або його частини відповідно до графіку, встановленого у п. 1.2 цього договору, наступного робочого дня сума заборгованості, що не погашена у встановлений п. 1.2 цього договору строк, вважається простроченою, а на суму простроченої заборгованості нарахування процентів здійснюється з розрахунку:

- 30% процентів річних на суму простроченої заборгованості з першого дня порушення строку погашення кредиту (його частки) до повного погашення простроченої заборгованості або по 30-й день (включно) наявності простроченої заборгованості;

- 40 % процентів річних на суму простроченої заборгованості починаючи з 31-го дня наявності простроченої заборгованості та до повного погашення простроченої заборгованості.

Повним погашення простроченої заборгованості вважається приведення заборгованості за кредитом у відповідність до п. 1.2. цього договору.

При порушенні позивальником зобов`язання по погашенню процентів, комісійних винагород згідно з умовами цього договору, кредиту відповідно до п. 1.2. цього договору, позичальник додатково до суми погашення кредиту, процентів, нарахованих за процентною ставкою, зазначеною в п. 3.6. цього договору, зобов`язаний на вимогу банку, сплатити штрафні санкції, передбачені розділом 9 цього договору розраховані з першого дня порушення строку погашення кредиту (його частки), процентів, комісій по день, що передує дню усунення вказаного порушення та нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України.

Пунтком 3.7. кредитного договору передбачено, що у разі невиконання позичальником зобов`язань по сплаті процентів, комісійних винагород, відповідно до умов цього договору, термін погашення кредиту вважається таким, що настав, в день, вказаний в повідомленні, направленному кредитором позичальнику згідно з пунктом 7.7. договору, та позичальник зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом, комісійну винагороду та обчислену кредитором неустойку, а також інші платежі, що вказані у цьому договорі.

Відповідно до п. 6.1. договору, позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити погашення одержаного кредиту у повній сумі та сплату нарахованих процентів, комісійних винагород на умовах, передбачених цим договором. В порядку, передбаченому пунктами 1.3., 3.4., 3.5. цього договору, сплачувати проценти та комісії за кредит. Погашати (повертати) в терміни, визначені п.1.2. цього договору заборгованість за кредитом.

Окрім того, позичальник зобов`язався погашати кредит відповідно до графіку погашення, встановленого у п. 1.2. цього договору, тобто повертати банку суму кредиту (його часток), таким чином, щоб фактичний залишок заборгованості за кредитом не перевищував залишкову суму кредиту, встановлену на відповідну дату (п. 6.4. договору).

Відповідно до п. 8.1. кредитного договору позичальник має право звертатися до кредитора з питанням про перенесення термінів (строків) платежів за кредитним договором у разі виникнення тимчасових фінансових або інших ускладнень з незалежних від нього причин, пов`язаних з веденням господарської діяльності. Таке звернення повинно бути направлене кредитору в письмовій формі не пізніше ніж за 7 банківських днів до настання терміну (строку) платежу з наданням документів, що об`єктивно підтверджують неможливість своєчасної сплати заборгованості. Факт звернення до кредитора з питанням про перенесення термінів (строків) платежів за кредитним договором не звільняє позичальника від обов`язку здійснення таких платежів в терміни (строки), що встановлені цим договором. Зміна термінів (строків) здійснення платежів можлива лише на підставі додаткової угоди до цього договору, підписаної обома сторонами.

Зміни та доповнення до цього договору вносяться за домовленістю сторін та оформляються сторонами в письмовій формі як у вигляді одного документа - додаткового договору (угоди) про внесення змін та доповнень до цього договору, так і шляхом обміну листами, якщо інше не передбачено цим договором. Зміни та доповнення до цього договору можуть бути внесенні за домовленістю сторін шляхом викладення цього договору в новій редакції. Зміни та доповнення до цього договору набувають чинності з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін (п. 12.1).

Як визначено пунктами 12.4., 12.5. цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами зобов`язань, відповідно до умов цього договору. Недійсність окремих положень цього договору не тягне за собою недійсність договору в цілому, оскільки можна припустити, що цей договір міг би бути укладений без включення до нього таких положень.

На підставі умов кредитного договору позичальник звернувся до банку із заявою вих. №24 від 26.11.2021 про надання кредиту в розмірі 3 000 000,00 грн. за кредитним договором №32821/ЮКР/0 від 24.11.2021 та зарахувати його на зазначений рахунок.

Відповідно до поданої заявки 26.11.2021 банк надав позичальнику транш кредиту в розмірі 3 000 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 28575 від 26.11.2021.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед кредитором між кредитором, позичальником та гр. ОСОБА_1 (поручитель, відповідач-2) 24 листопада 2021 року було укладено договір поруки №32821/ЮКР/0-П1.

Відповідно до умов цього договору поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до позичальника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Надання поруки поручителем за позичальника є безумовним та безвідкличним (п.1.1).

В цьому договорі терміни боргові зобов`язання та кредитний договір вживаються у такому значені: «Кредитний договір» - кредитний договір №32821/ЮКР/0 від 24.11.2021, укладений між кредитором та позичальником з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками; «Боргові зобов 'язання» - зобов`язання позичальника перед кредитором щодо повернення суми кредиту, плати за користування кредитом (проценти, комісії), штрафних санкцій (пені, штрафи), витрат (судові, поштові, відрядження та інші.) та збитків кредитора (включаючи, але не обмежуючись, неодержані доходи) у зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань перед кредитором за кредитним договором та інших платежів, якщо такі матимуть місце (п. 1.2 договору поруки №32821/ЮКР/0-П1 від 24.11.2021).

Пунктом 1.3. договору сторони погодили, що за цим договором порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати позичальником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, валюті, строку і порядку, як встановлено у кредитному договорі. Порукою забезпечені вимоги кредитора щодо: повного повернення кредиту у сумі 3 000 000,00 грн. не пізніше 22 листопада 2024 року відповідно до Графіку платежів, встановленому кредитним договором; сплати процентів за користування кредитними коштами за ставкою 15% річних та за підвищеною ставкою у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором; сплати комісій, встановлених кредитним договором, у т.ч. але не виключно, за видачу кредиту, за обслуговування кредиту, за внесення змін та доповнень до кредитного договору та інше; оплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банка України, яка діє на дату нарахування, від суми прострочених до виконання зобов`язань. Порука розповсюджується стосовно пені, нарахованої як на суму кредиту, так і на проценти за користування кредитом; оплати штрафів, витрат та збитків кредитора, що виникають внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору, поручителем умов цього договору поруки; сторони погодили, що в разі зміни у бік збільшення розміру кредиту та/або процентів користування кредитними коштами, розмір яких не передбачений умовами кредитного договору, збільшення терміну повернення кредитних коштів, такі зміни потребують погодження поручителя, про що укладається додатковий договір до цього договору чи отримується письмове погодження поручителя. Поручитель здійснює погашення заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту. Послідовність погашення заборгованості визначена кредитним договором.

Відповідно до п.п 2.1.1., 2.1.2. п. 2.1. договору поручитель зобов`язаний у випадку невиконання позичальником зобов`язань перед кредитором за кредитним договором здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленному кредитором, протягом 7 (семи) днів з дати отримання письмової вимоги кредитора. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування в безготівковій формі або шляхом внесення готівкових коштів на рахунок IBAN: № НОМЕР_1 в АТ «АБ «Радабанк».

У разі невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов`язання повністю або частковою відповідати перед кредитором як солідарний боржник всім майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Згідно п.п.2.3.1, 2.3.2 п. 2.3. договору поруки кредитор має право у випадку невиконання позичальником зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, заявити поручителю вимогу про погашення заборгованості. Подання кредитором поручителю вимоги щодо виконання частини боргових зобов`язань не позбавляє кредитора права у будь-який час подати поручителю вимогу щодо погашення іншої частини боргових зобов`язань.

У випадку не виконання поручителем вимогу кредитора у добровільному порядку у строк встановлений у пункті 2.1.1., звернутися за стягненням заборгованості до суду, у т.ч. за рахунок будь-якого майна поручителя.

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором та за цим договором Порука припиняється у випадку виконання у повному обсязі боргових зобов`язань за кредитним договором (п. 3.1., 3.2. договору поруки №32821/ЮКР/0-П1 від 24.11.2021).

Відповідно до п. 4.6. догвоору поручитель та позичальник залишаються зобов`язаними перед кредитором до того моменту поки зобов`язання за кредитним договором не будуть виконані у повному обсязі.

Аналогічні умови містить договір поруки №32821/ЮКР/0-П2 від 24.11.2021, укладений між АТ «Акціонерний банк «Радабанк», ТОВ «Торговий будинок «Артіль» та ОСОБА_2 (поручителем, відповідачем-3).

В договорах поруки міститься відмітка про ознайомлення з їх умовами позичальника, скріплена його підписом та печаткою.

Як свідчать матеріали справи, кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши 26.11.2021 позичальнику транш кредиту в передбаченому цим договором розмірі. Зазначене підтверджується наданою позивачем випискою по особовому рахунку НОМЕР_2 .

ТОВ «Торговий будинок «Артіль» зверталось до АТ «Акціонерний банк «Радабанк» з листами № 14 від 25.02.2022, № 19 від 27.04.2022 та № 22 від 14.06.2022, де просив позивача за первісним позовом, серед іншого, перенести строки оплати основного боргу та відсотків на період воєнного стану в Україні, не застосовувати штрафні санкції та скасувати виплату відсотків, а також просило розглянути можливість застосування програми «Доступні кредити 5-7-9%».

Між тим, належні докази направлення та відповідно їх отримання банком ТОВ «Торговий будинок «Артіль» в матеріалах справи відсутні.

06.07.2022 АТ «Акціонерний банк «Радабанк» направлено на адресу позичальника ТОВ «Торговий будинок «Артіль» вимогу №2029-1/02-4/2022 про усунення порушення, відповідно до якої позивач вимагав на протязі 7 днів з дати отримання цієї вимоги сплатити прострочену заборгованість по кредитному договору № 32821/ЮКР/0 від 24.11.2021 у розмірі 3 019 911,05 грн, в тому числі: поточна заборгованість по кредиту 2 416 900,00 грн; прострочена заборгованість по кредиту 416500,00 грн; поточна заборгованість по процентам (нараховані з 25.06.2022 по 03.07.2022 включно) 10479,67 грн.; прострочена заборгованість по процентам (нараховані з 25.01.2022 по 24.06.2022 включно) 176031,38 грн.

Зазначена вимога була направлена цінним листом з описом вкладення, докази відповідного направлення надані позивачем до матеріалів справи (т.1 .а.с. 30).

У зв`язку з простроченням позичальником сплати кредиту та процентів за кредитним договором банк звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про оплату заборгованості №2035-1/02-4/2022 від 05.07.2022 та до ОСОБА_1 з вимогою про оплату заборгованості №2031-1/02-4/2022 від 05.07.2022, де вимагав відповідної сплати заборгованості протягом 7 днів з дати отримання даних вимог. Відправлення вимог підтверджується описами вкладення, фіскальними чеками та накладними, копії яких містяться в матеріалах справи (т.1 а.с. 33,36).

В матеріалах справи наявний лист ТОВ «Торговий будинок «Артіль» № 28 від 15.07.2022, де у відповідь на вимогу АТ «Акціонерний банк «Радабанк» №2029-1/02-4/2022 від 05.07.2022 ТОВ «Торговий будинок «Артіль» просив зарахувати заставу грошових коштів 500 000,00 грн поручителя ОСОБА_1 на погашення тіла кредиту з метою зниження поточного фінансового навантаження. Також, ТОВ «Торговий будинок «Артіль» просило не нараховувати виплати за тілом кредиту на період з 01.08.2022 по 31.03.2023, реструктурувати прострочені проценти за кредитом та встановити щомісячний платіж за кредитом в розмірі 20000,00 грн.

Як вбачається з платіжного доручення №96 від 31.01.2022, ТОВ «Торговий будинок «Артіль» було здійснено сплати суми платежу за кредитним договором № 32821/ЮКР/0 від 24.11.2021 в розмірі 83300,00 грн.

Розмір заборгованості станом на 25.07.2022 (момент подання позову) складав 568931,38 грн, яка складалася з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 416500 грн та простроченої заборгованості по процентам (нарахованих з 14.02.2022 по 24.06.2022) 152431,38 грн.

Невиконання позичальником умов кредитного договору стало підставою для звернення позивачем з відповідною позовною заявою.

При цьому, враховуючи збільшення тривалості існування заборгованості позивачем збільшено розмір позовних вимог щодо грошових коштів, яка станом на 05.10.2022 складається з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 666 400 грн та простроченої заборгованості по процентам 259 557,11 грн.

Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення солідарно з відповідачів прострочену заборгованість за кредитним договором №32821/ЮКР/0 від 24.11.2021, яка станом на 05.10.2022 становить у розмірі 925 957,11 грн, що складається з простроченої заборгованості по кредиту у сумі 666 400 грн та простроченої заборгованості по процентам (нараховані з 14.02.2022 по 24.09.2022) у сумі 259 557,11 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов до виснвоку, що матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль свої зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами не виконало, внаслідок чого станом на 05.10.2022 утворилась прострочена заборгованість по тілу кредиту в розмірі 666 400,00 грн та прострочена заборгованість по процентах за період з 14.02.2022 по 24.09.2022 становить 259 557,11 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Акціонерний банк «Радабанк» з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами ч.ч.1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом першої інстанції, 24.11.2021 між АТ «Акціонерний банк «Радабанк» та ТОВ «Торговий будинок «Артіль» було укладено кредитний договір №32821/ЮКР/0, за яким банк повністю виконав свої зобов`язання та надав ТОВ «Торговий будинок «Артіль» грошові кошти в загальному розмірі 3 000 000,00 грн.

Зі змісту укладеного АТ «Акціонерний банк «Радабанк» та ТОВ «Торговий будинок «Артіль» кредитного договору вбачається, що він підписаний повноважними представниками сторін, при його укладенні сторонами було погоджено усі істотні умови договору, а саме - сума кредитних коштів, які надаються позичальнику, строк їх повернення, домовленість про сплату процентів та комісійної винагороди, а також відповідальність за порушення строків погашення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, однак позичальник допустив порушення п. 1.2. кредитного договору, прострочив їх виконання.

З аналізу вищезазначених умов кредитного договору вбачається, що позичальник зобов`язаний забезпечити погашення одержаного кредиту, процентів за користування кредитом та можливих штрафних санкцій у відповідності з цим договором, а також погашати (повертати) в терміни, визначені п. 1.2. цього договору заборгованість за кредитом.

ТОВ «Торговий будинок «Артіль» був зобов`язаний слатити чергову частку кредиту за кредитним договором 28.02.2022 та здійснювати загальне погашення кредиту за графіком, встановленим у пункті 1.2 кредитного договору.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Торговий будинок «Артіль» свої зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами не виконав, внаслідок чого у ТОВ «Торговий будинок «Артіль» станом на 05.10.2022 утворилась прострочена заборгованість по тілу кредиту в розмірі 666 400,00 грн. та прострочена заборгованість по процентах за період з 14.02.2022 по 24.09.2022 становить 259 557,11 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ТОВ «Торговий будинок «Артіль» не виконало свого зобов`язання за кредитним договором, а саме -не повернуло надані банком у користування кредитні кошти у строки, погоджені сторонами у графіку погашення кредиту, який викладений в кредитному договорі, а також прострочило сплату процентів за користування цих коштів.

Перевіривши розрахунок сум основного боргу, відсотків за користування кредитними коштами та прострочених відсотків, наданий позивачем і перевірений судом першої інстанції, колегія суддів встановила, що розрахунок банку є вірним, відповідає умовам кредитного договору, а також підтверджується матеріалами справи. Крім того, вказаний розрахунок відповідачами не заперечується.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, факт видачі грошових коштів у розмірі, що визначений кредитним договором, ТОВ «Торговий будинок «Артіль» не спростовано, доказів повернення банку грошових коштів, що складаються з суми щомісячних платежів, суду не надано, контррозрахунку нарахувань не здійснено.

Несплатою позивачу за первісним позовом отриманих кредитних коштів за вищевказаним договором, а також нарахованих прострочених процентів ТОВ «Торговий будинок «Артіль» порушив умови цього договору, що є порушенням умов ст. 525 Цивільного кодексу України та є підставою для стягнення суми заборгованості у судовому порядку.

Стосовно відсутності підстав для звільнення ТОВ «Торговий будинок «Артіль» як позичальника від відповідальності за невиконання (порушення строків виконання) зобов`язання з огляду на настання форс-мажорних обставин, внаслідок чого відсутні підстави для відмови у задоволенні позову про стягнення суми за кредитним договором, суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 611 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно зі ст. 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до ст.ст. 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Отже, як правильно зазначив місцевий господарський суд, відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та ст. 141 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, від 03.08.2022 у справі № 914/374/21.

Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у cправі № 910/15264/21 звернув увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення, має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п. 5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

У будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, в матеріалах справи немає доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України для ТОВ «Торговий будинок «Артіль» за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань за кредитним договором. ТОВ «Торговий будинок «Артіль» не надано суду будь-яких доказів, які би підтверджували скрутне фінансове становище саме відповідача.

Окрім того, наявність форс-мажорних обставин (військові дії, окупація) є підставою лише для не застосування заходів відповідальності (сплата неустойки: пені та штрафів), але не є підставою для звільнення від виконання основного зобов`язання.

Колегія суддів також зазначає, що посилання ТОВ «Торговий будинок «Артіль» на введення на території України воєнного стану, як на підставу для звільнення його від відповідальності, є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач за первісним позовом у справі також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно звернувся до суду за захисту його майнових прав.

ТОВ «Торговий будинок «Артіль» не доведено, що останнє не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). ТОВ «Торговий будинок «Артіль» не надало доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язалися відповідати перед кредитором солідарно з ТОВ «Торговий будинок «Артіль» у випадку порушення ТОВ «Торговий будинок «Артіль» своїх зобов`язань за кредитним договором.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (з урахуванням змін введених в дію з 04.02.2019).

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Відповідач не надав доказів того, що наявні обставини, які перешкоджають суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Оцінивши встановлені у справі обставини та наявні матеріали у їх сукупності, з огляду на норми чинного законодавства щодо обставин непереборної сили, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про наявність обставин непереборної сили щодо зобов`язання ТОВ «Торговий будинок «Артіль» з виконання саме кредитного договору.

Щодо звільнення від відповідальності відповідно до закону №2120-IX від 15.03.2022, колегія суддів зазначає таке.

Як вказує скаржник, в п. 18, п. 19 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України, зазначається: «В період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).»

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору №32821/10КР/ від 24.11.2021 відсоткова ставка складає 15 % річних.

Пунктом 3.6 Кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником строку погашення Кредиту або його частини відповідно до графіку, встановленого у п. 1.2. цього Договору, наступного робочого дня сума заборгованості, що не погашена у встановлений п. 1.2. цього Договору строк, вважається простроченою, а на суму простроченої заборгованості нарахування процентів здійснюсться з розрахунку:

-??30% (тридцять) процентів річних на суму простроченої заборгованості з першого дия порушення строку погашення Кредиту (його частки) до повного погашення простроченої заборгованості або по 30-й день (включно) наявності простроченої заборгованості;

-??40% (сорок) процентів річних на суму простроченої заборгованості починаючи з 31-го дня наявлості простроченої заборгованості та до повного погашення простроченої заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що п. 18, п.19 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України, на які посилається апелянт, не звільняють його від відповідальності шодо сплати відсотків та тіла кредиту, так-як відсоткова ставка по Кредитному договору передбачена договором, таким чином, дія статті 625 ЦК України на договорні відносини між Позивачем та Відповідачем не розповсюджується.

Також колегія суддів звертає увагу, що Позивач не застосовував відсоткову ставку за прострочену заборгованість (30 - 40%), не підвищуючи її, а також неустойка з Відповідача у позові не стягується.

Відтак, з врахуванням встановлених обставин, а також те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як поручителі поручилися перед банком за виконання ТОВ «Торговий будинок «Артіль» боргових зобов`язань за кредитним договором № 32821/ЮКР/0 від 24.11.2021 в повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги АТ «Акціонерний банк «Радабанк» в частині солідарного стягнення з відповідачів 666400 грн простроченої заборгованості за кредитом та 259557,11 грн простроченої заборгованості по процентам підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 у справі №916/1895/22 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Як зазначено у п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, №4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Артіль залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 у справі №916/1895/22 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 29.05.2023.

Головуючий суддя А.І. Ярош

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська