ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" травня 2023 р. Справа № 911/1540/23

Суддя Господарського суду Київської області Шевчук Н.Г. розглянувши матеріали заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, )

до Фізичної особи - підприємця Бобро Інни Василівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 155 393,34 грн за Договором № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021 та Додатковими угодами до Договору

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Бобро Інни Василівни заборгованості у розмірі 155 393,34 грн, що виникла за Договором № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021 та Додатковими угодами до Договору. Сума заборгованості складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту - 61 602,56 грн, суми прострочених платежів по процентах - 93 790,78 грн та суми прострочених платежів за комісією - 726,70 грн. Заява сформована в системі "Електронний суд".

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням боржником прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Так, частиною першою статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Разом з тим, відповідно до пунктів 4 та 5 частини другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; відповідно до пункту 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З викладеного вбачається, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи (видаткові накладні, акти, листування, рух коштів, виписки банку), що вказують на правильність і безспірність заявлених вимог.

Із поданої заявником до суду заяви про видачу судового наказу вбачається, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" ґрунтуються на укладеному 26.08.2021 між ним (кредитодавець) та Фізичною особою - підприємцем Бобро Інною Василівною (позичальник) Договорі № 383766-КС-001 про надання кредиту, шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту, підписаного у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 66 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям.

А також, укладеній в подальшому Додатковій угоді № 1 від 05.11.2021 до Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021, відповідно до умов якої сторони погодили, що кредит збільшується на 19 000,00 грн та кредитодавець, на умовах викладених у Договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 19 000,00 грн у строки та на умовах викладених у Договорі. Комісія за зміну умов Договору: 2 850,00 грн.

Заявник вказує, що свої зобов`язання за Договором про надання кредиту виконав в повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти 26.08.2021 в розмірі 66 000,00 грн та 05.11.2021 в розмірі 19 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську карту позичальника № НОМЕР_2 , а боржник в свою чергу взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим за боржником рахується заборгованість в загальному розмірі 155 393,34 грн, яку заявник просить суд стягнути з боржника.

Окрім того, 20.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та Фізичною особою - підприємцем Бобро Інною Василівною укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021, згідно умов якого, сторони дійшли згоди внести зміни щодо терміну дії Договору, а саме до 07.07.2022.

До заяви, в якості електронних доказів, ТОВ "Бізнес Позика" додано: Договір № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021, Пропозицію укласти Договір (оферта) № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021, Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021, Додаткову угоду № 1 від 05.11.2021 до Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021, Пропозицію укласти Додаткову угоду (оферта) до Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021 (Електронна форма), Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди до Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021 (Електронна форма), Додаткову угоду № 2 від 20.01.2022 до Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021, Пропозицію укласти Додаткову угоду (оферта) до Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021 (Електронна форма), Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди до Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021 (Електронна форма). Також додано сканкопії: анкети клієнта від 27.03.2023 (витяг з інформаціно-телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com/), візуальної форми послідовності дій клієнта, правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", затверджені наказом директора ТОВ "Бізпозика" від 12.03.2021 № 07-ОД; правовстановлюючі документи товариства.

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що правочини укладено сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями та підписано одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Закон України від 03.09.2015 № 675-VIII "Про електронну комерцію" регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів.

Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно із статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд дійшов висновку, що вони не містять достовірних та допустимих доказів того, що між сторонами укладено договір в електронній формі.

Як зазначає заявник, Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" направлено 26.08.2021 Фізичній особі - підприємцю Бобро І. В. пропозицію (оферту) укласти Договір № 383766-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора G-5702, направленого позичальнику на номер телефону НОМЕР_3 , (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено.

Така ж сама процедура здійснена і при підписанні Додаткової угоди № 1 від 05.11.2021 до Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021, шляхом направлення через телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора G-6443 та Додаткової угоди № 2 від 20.01.2022 - ідентифікатора G-9872.

Проте, такий факт укладення вищевказаних правочинів ґрунтується на твердженнях заявника без належного підтвердження доказами.

Зокрема, заявником не надано доказів на підтвердження того, що вказані одноразові ідентифікатори G-5702, G-6443, G-9872 дійсно були направлені через телекомунікаційну систему шляхом направлення електронного СМС-повідомлення на номер телефону НОМЕР_3 .

Крім того, належних доказів того, що номер телефону ( НОМЕР_3 ), на який начебто були направлені через ІТС одноразові ідентифікатори, шляхом направлення електронного повідомлення (CMC- повідомлення), та який вказаний в анкеті клієнта, належить саме Фізичній особі - підприємцю Бобро І. В. матеріали заяви не містять, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних особі, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань відсутня інформація щодо засобів мобільного зв`язку.

Отже, у вказаних візуальних формах послідовності дій клієнта заявник наводить ряд фактів, зокрема, щодо підписання Договору та Додатків, відправлення боржнику одноразових ідентифікаторів, ведення їх боржником. Однак жодних доказів, які підтверджували б надсилання боржнику одноразових ідентифікаторів, їх введення боржником, а отже підписання і укладення правочинів заявником надано не було.

Крім того, заявник посилається на те, що на виконання умов договору грошові кошти в сумі 66 000,00 грн та 19 000,00 грн були перераховані заявником на вказаний позичальником номер банківської картки, на підтвердження чого надав сканкопії довідок ТОВ Фінансова компанія "Елаєнс" від 13.05.2023 та скріншот з системи "TRC Pay" за номером № 459385093 від 05.11.2021.

Однак, ні в умовах Договору, ні в оферті (пропозиції) про укладання Договору про надання кредиту, ні в прийнятті (акцепті) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021 не містяться дані про рахунок позичальника, на який будуть перераховані грошові кошти, зокрема номер банківської картки НОМЕР_2 .

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що номер банківської картки НОМЕР_2 належить Фізичній особі - підприємцю Бобро І.В., оскільки долучена роздруківки анкети клієнта від 27.03.2023 також не містить ні електронного підпису боржника, ні доказів її підписання шляхом використання одноразового ідентифікатора останнім.

Із долученого до матеріалів заяви скріншоту з системи "TRC Pay" за номером № 459385093 від 05.11.2021 взагалі не вбачається посилання на номер картки НОМЕР_2 , тоді як в графі - card number вказано - НОМЕР_4 .

Таким чином, надані суду матеріали не містять доказів укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та Фізичною особою - підприємцем Бобро І.В. Договору № 383766-КС-001 про надання кредиту від 26.08.2021 та те, що сторонами правочинів - позичальником грошових коштів та стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", а отримувачем грошових коштів та боржником є саме Фізична особа - підприємець Бобро І.В.

Таким чином Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу недотримано вимог пункту 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до пунктів 1 та 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" за вимогою про стягнення із Фізичної особи - підприємця Бобро І.В. заборгованості у розмірі 155 393,34 грн.

Згідно із частиною другою статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Разом з цим суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина перша статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 148, 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення із Фізичної особи - підприємця Бобро Інни Василівни заборгованості у розмірі 155 393,34 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 30.05.2023