ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2023 р. Справа№ 910/6573/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 11.04.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський бронетанковий завод"

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 17.01.2023 ( повний текст підписано 23.01.2023)

за заявою Міністерства оборони України

про видачу дубліката та поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання

у справі № 910/6573/17 (суддя К.В. Поляков)

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський бронетанковий завод"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національне антикорупційне бюро України

про стягнення 5 440 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В :

Історія справи

Міністерство оборони України звернулося до суду з позовом до Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" (правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський бронетанковий завод") про стягнення 5 440 000, 00 грн. штрафу за постачання двигунів неналежної якості по договору № 342/3/6/42 від 28.12.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору відповідач повинен був поставити у визначене специфікацією місце поставки матеріальні цінності бронетанкової служби - 40 одиниць двигунів, за умовами договору: продукція повинна бути новою та такою, що не була в експлуатації (використанні), мати відповідні сертифікати якості (етикетки, паспорти) та відповідати конструкторській (технологічній) документації на її виготовлення; за порушення умов договору щодо комплектності, якості продукції постачальник несе відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 20% від вартості неякісної продукції. Після приймання продукції, проведення перевірки двигунів на відповідність умов договору, замовником було виявлено що поставлена продукція у кількості 38 одиниць була вже вживана і належить до другої категорії, тобто відповідачем поставлений товар неналежної якості, що стало підставою для звернення з позовом та нарахування штрафних санкцій у заявленому розмірі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 року позов задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" (правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський бронетанковий завод") на користь Міністерства оборони України 5 168 000,00 грн. штрафу та 77 520,00 грн. судового збору.

12.04.2019 року Господарським судом міста Києва на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 видано наказ про примусове виконання рішення.

Постановою Верховного Суду від 19.09.2019 року рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 року залишено без змін.

25.11.2022 через відділ діловодства суду від Міністерства оборони України надійшла заява про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у справі №910/6573/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 заяву Міністерства оборони України про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у справі №910/6573/17 повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2022 заяву Міністерства оборони України про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у справі №910/6573/17 повернуто заявнику без розгляду.

Короткий зміст заяви

09.01.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від Міністерства оборони України надійшла заява про видачу дубліката та поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у справі № 910/6573/17.

Заяву про видачу дубліката та поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у справі № 910/6573/17 мотивовано тим, що 12.04.2019 року Господарським судом міста Києва на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 видано наказ про примусове виконання рішення. Наказ було пред`явлено до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального забезпечення управління Міністерства юстиції України (м. Львів). Однак 28.01.2022 отримано лист - повідомлення про повернення виконавчого документу стягувчу без прийняття до виконання, в якому мав міститись оригінал наказу, але останній у листі був відсутній. У зв`язку із втратою виконавчого документу вищезазначеного документу та зверненням відповідача до суду з позовом про визнання зазначеного наказу таким, що не підлягає виконанню, стягувачем було пропущено строки для пред`явлення наказу до виконання та унеможливило повторне направлення наказу про примусове виконання рішення у визначений строк.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та його мотиви

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2023 у справі № 910/6573/17 заяву Міністерства оборони України про видачу дубліката та поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у справі № 910/6573/17 задоволено повністю. Поновлено Міністерству оборони України пропущений процесуальний строк для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 12.04.2019 до виконання у справі № 910/6573/17.

Крім того, зазначеною ухвалою постановлено видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 12.04.2019 у справі № 910/6573/17 про стягнення з Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" на користь Міністерства оборони України 5 168 00 грн. 00 коп. штрафу 77 520 грн. 00 коп. судового збору (а.с. 67-71 том 9).

Суд першої інстанції дійшов висновку про поважність причини пропуску Міністерством оборони України процесуального строку на пред`явлення наказу до виконання у справі № 910/6573/17, який тривав до 28.03.2022, приймаючи до уваги втрату виконавчого документа при направленні 02.02.2022 виконавчою службою повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, та розгляд у цей час у суді заяви про визнання цього виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівський бронетанковий завод" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2023 у справі № 910/6573/17, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати повністю та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Міністерства оборони України про видачу дублікату наказу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у справі 910/6573/17 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є : втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанова Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 18/1147/11). Однак в оскаржуваній ухвалі, основний критерій втрати виконавчого документа ґрунтується виключно на припущенні суду, а не на встановленому факті, що може бути єдиною підставою для звільнення відповідної сторони від обов`язку доказування у справі, що слідує із ст. 75 ГПК України.

На переконання апелянта самого факту втрати (загублення, викрадення, знищення, істотного пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) заявником не було доведено, а матеріали справи не містять жодних доказів доведення факту втрати заявником виконавчого документа, підміняючи відсутні докази надуманими «аргументами» заявника про переписку між виконавчими службами України та Міністерством оборони України, яка не є належним доказом на підтвердження обставин, на які посилався заявник при поданні заяви. Міністерством оборони України не надано жодних вірогідних доказів на підтвердження «відсутності оригіналу наказу в отриманій кореспонденції», крім твердження про нібито відсутність оригіналу додатку в отриманій кореспонденції та не передбаченої Інструкцією з діловодства МО України.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 79, 236 ГПК України при ухваленні рішення взагалі не з`ясовував достовірності і належності доказів самого факту реальної втрати стягувачем оригіналу виконавчого документа і не надавав йому оцінки, керуючись при ухваленні рішення виключно припущеннями, що базувалися на твердженнях заявника, які не підтверджені жодними вірогідними доказами втрати ним оригіналу виконавчого документу.

Узагальнені доводи заперечень інших учасників справи

22.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає, що доводи апелянта (боржника) безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, а оскаржувану ухвалу вважає цілком законною та обґрунтованою.

Позивач зазначає, що ГПК України не надає права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувана унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Крім того, не викликає сумнівів та обставина, у тому числі і у відповідача, що виконавчий документ у даній справі втрачений, а судове рішення, на підставі якого він виданий, не виконане. Беззмістовні твердження боржника про вірогідність доказів втрати зазначеного виконавчого документу та причинно-наслідковий зв`язок між його загубленням та умовою (обставиною) такої втрати не є аргументом та підставою для того, щоб ставити під сумнів законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Обумовлені доводи відповідача очевидно лише вказують на намагання останнього не виконувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у справі № 910/6573/17 та не сплачувати за ним кошти у розмірі 5 168 000,00 грн.

Позивач критично ставиться та вважає провокативними твердження боржника щодо нібито зловживання стягувачем процесуальними правами та завдання очевидної шкоди відповідачу, що виразилось мовляв у безпідставному затягуванні виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у цій справі шляхом незвернення упродовж трьох місяців з заявою до суду, що видав виконавчий документ, про виправлення у ньому помилки (описки). Навпаки, сам відповідач вдається до будь-якої спроби та способу блокувати виконання названого судового рішення та ухилитися від сплати грошових коштів на його виконання.

Одночасно позивач звертає увагу на те, що в Україні судові рішення, які набрали законної сили, можуть виконуватись не тільки в примусовому порядку, а й добровільно, однак боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Міністерство оборони України просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

Третя особа письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надіслала, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Явка учасників у судове засідання

В судове засідання не з`явився представник третьої особи, про причини неявки суд не повідомлено.

Вислухавши думку представників сторін, враховуючи, те що ухвалою від 28.01.2019 р. явка сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

12.04.2019 Господарським судом міста Києва видано наказ № 910/6573/17 про примусове виконання рішення, на підставі якого стягнуто з Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" на користь Міністерства оборони України 5 168 000,00 грн. штрафу та 77 520,00 грн. судового збору. Даний наказ дійсний для пред`явлення до виконання до 28.03.2022 року.

28.01.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Курманом Б.Г. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а саме наказу Господарського суду міста Києва від 12.04.2019 № 910/6573/17, на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Як стверджує заявник, у направленому Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) листі-повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання оригінал наказу був відсутній.

16.05.2022 № 370/2332 Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у відповідь на заяву Міністерства оборони України, листом від 13.06.2022 № В-5/19171 надіслав відповідь, що відповідне повідомлення надіслано стягувачу 02.02.2022 рекомендованим поштовим відправленням на адресу: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6.

Листом від 25.07.2022 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відповідь на лист Міністерства оборони України від 12.07.2022 № 370/4676 вказав, що направлення стягувачу 02.02.2022 рекомендованим поштовим відправленням повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання підтверджується списком № 2466 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, поданих у Львів Поштамт. Відповідно до трек-номеру № 386 поштові відправлення вручено адресату 07.02.2022 року.

10.02.2022 Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, а саме наказу № 910/6573/17 від 12.04.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 (повний текст підписано 15.11.2022) у справі № 910/6573/17 у задоволенні заяви Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі № 910/6573/17 відмовлено та наголошено, що заявник не позбавлений права звернутися до суду з відповідною заявою про виправленням помилки в наказі Господарського суду міста Києва від 12.04.2019 № 910/6573/17, зважаючи на його доводи щодо невірно зазначеного строку пред`явлення до примусового виконання.

Враховуючи викладене, оскільки оригінал наказу до стягувача не надходив, а повний текст ухвали Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 910/6573/17 про відмову у визнанні виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, підписаний лише 15.11.2022 внаслідок введення з 24.02.2022 воєнного стану на території України, стягувач просив поновити пропущений процесуальний строк для пред`явлення наказу № 910/6573/17 від 12.04.2019 до виконання.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Положеннями статті 329 ГПК України передбачено, що в разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

12.04.2019 Господарським судом міста Києва видано наказ № 910/6573/17 про примусове виконання рішення, за яким стягнуто з Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" на користь Міністерства оборони України 5 168 000,00 грн. штрафу та 77 520,00 грн. судового збору. Даний наказ дійсний для пред`явлення до виконання до 28.03.2022 року.

При цьому судом ураховано, що при розгляді заяви Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, судом наголошувалося, що доводи боржника щодо невірно зазначеного строку пред`явлення до примусового виконання не є підставою для визнання наказу від 12.04.2019 №910/6573/17 таким, що не підлягає виконанню. Утім, боржник не позбавлений права на подання заяви про виправленням помилки в наказі щодо невірно зазначеного строку пред`явлення до примусового виконання.

Проте, доказів визначення іншого строку для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 12.04.2019 №910/6573/17 до виконання, ніж до 28.03.2022, матеріали справи не містять.

Із наявних у матеріалах справи листів виконавчої служби вбачається, що повідомлення від 28.01.2022 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (наказу від 12.04.2019 №910/6573/17) головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Курмана Б.Г. направлено на адресу стягувача 02.02.2022 та вручено останньому 07.02.2022 року.

Одночасно, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 910/6573/17, повний текст якої підписано 15.11.2022, у задоволенні заяви Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі №910/6573/17 відмовлено.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб. На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, та Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX) Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Таким чином, судом вважаються поважними причини пропуску Міністерством оборони України процесуального строку на пред`явлення наказу до виконання у справі № 910/6573/17, який тривав до 28.03.2022, приймаючи до уваги втрату виконавчого документа при направленні 02.02.2022 виконавчою службою повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та розгляд у цей час у суді заяви про визнання цього виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 419/310/12 стосуються інших фактичних обставин, а саме визначення належних доказів підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу, якими є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відтак, Верховний Суд у даній постанові зазначив, що матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу поштового відправлення з дублікатом виконавчого листа, однак переглядаючи справу в апеляційному порядку апеляційний суд на вказане належної уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Полтава-банк» про видачу дублікату виконавчого листа.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви (пункт 19.4 розділ XI ГПК України).

Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 11/477-ПД-08, від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г.

Враховуючи вищевикладене, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви Міністерства оборони України про видачу дубліката наказу № 910/6573/17 від 12.04.2019 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у справі № 910/6573/17.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції та не спростовують правильність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі Господарського суду міста Києва.

У справі "Фуклев проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Також, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010), а також те, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку про те, що ухвала Господарського суду м. Києва від 17.01.2023 у справі № 910/6573/73 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський бронетанковий завод" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2023 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2023 у справі № 910/6573/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/6573/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 26.05.2023.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська