ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023м. ДніпроСправа № 904/172/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Голігороваї Т.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САДИ ДНІПРА", м. Підгородне, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Край", с. Іверське, Солонянський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором суборенди нежилого приміщення №15/09-ОР від 15.09.2021 у загальному розмірі 4 817 498,27 грн.

Представники:

від позивача: Біднина О.І., представник;

від відповідача: Карабань К.Б., адвокат.

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САДИ ДНІПРА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Край" заборгованості за володіння та користування нежилого приміщення - частини складу, загальною площею розміром 234 кв.м. відповідно до договору суборенди нежилого приміщення №15/09-ОР від 15.09.2021 у загальному розмірі 4 817 498,27 грн., яка складається з наступних сум: основна заборгованість у розмірі 2 156 771,20 грн., пеня у розмірі 2 078 143,93 грн., 3% річних у розмірі 61 718,82 грн., інфляційні збитки у розмірі 520 864,32 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 08.02.2023 о 11:30 год.

02.02.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "САДИ ДНІПРА" до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Товариству з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Край" і знаходяться у нього чи в інших осіб в межах 4 889 760,77 грн. (4 817 498,27 + 72 262,50) грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2023 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "САДИ ДНІПРА" про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

У призначене підготовче судове засідання 08.02.2023 представник відповідача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2023 підготовче судове засіданні відкладено на 07.03.2033 о 12:30 год.

У призначене підготовче судове засідання 07.03.2023 представник відповідача не з`явився, на правив 07.03.2023 через засоби електронного зв`язку клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2023 продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 09.04.2023 включно та підготовче судове засідання відкладено на 16.03.2023 о 10:30 год.

У призначене підготовче судове засідання 16.03.2023 представник відповідача не з`явився, направив 16.03.2023 через засоби електронного зв`язку клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи.

30.03.2023 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області від представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Край" надійшов відзив на позовну заяву від 29.03.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.05.2023 о 10:00 год. в режимі відеоконференції за участю представника позивача.

28.04.2023 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення по суті справи.

01.05.2023 від позивача до суду надійшли письмові пояснення по суті справи.

01.05.2023 оголошено перерву до 10.05.2023 о 10:30 год в режимі відеоконференції за участю представника позивача.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 10.05.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ПОЗИЦІЇ СТОРІН:

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди нежилого приміщення №15/09-ОР від 15.09.2021, а саме в частині своєчасної та повної оплати за орендоване приміщення.

Позиція відповідача

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнає повністю та зазначає, що в період з 15.09.2021 по 14.03.2022 не використовував орендне майно, а тому на його думку, в задоволені позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені в сумі 2 078 143.93 грн., 3% річних у розмірі 61718,82 грн., інфляційних збитків у розмірі 520 864,32 грн. відповідач вважає їх нарахованими з арифметичними помилками, посилаючись на те, що не користувався об`єктом суборенди, а лише сплатив передплату в сумі 318 200,00 гри., тому Позивача відсутні законні підстави до нарахування на авансові платежі пені в сумі 2 078 143,93 грн, 3% річних у розмірі 61 718,82 грн, інфляційних збитків у розмірі 520 864,32 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

15.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сади Дніпра" (далі - орендар, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Край" (далі - суборендар, відповідач) укладено договір суборенди № 15/09-ОР (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове володіння і користування нежиле приміщення - частину складу (далі приміщення), загальною площею розміром 234 кв.м.

Місцезнаходження приміщення: м. Дніпро, вул. Собінова, 1 (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору метою оренди є використання приміщення в якості складу для зберігання плодової продукції.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що приміщення повинно бути передане орендарем і прийняте суборендарем протягом 3-х днів з моменту підписання даного договору.

Передача приміщення в оренду здійснюється вповноваженими представниками сторін зі складанням акту приймання-передачі (п. 3.2. договору).

За умовами п. 4.1. договору орендоване приміщення вважається переданим суборендарю з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення.

Мінімальний строк оренди становить 6 місяців з дати завозу першої партії продукції (п. 4.2. договору).

У п. 4.3. договору сторони узгодили, що строк оренди не підлягає зменшенню, проте може бути подовжений за згодою сторін. Розмір орендної плати при цьому, повинен бути переглянутий сторонами.

Розмір орендних платежів за шість місяців оренди, з урахуванням ПДВ складає 3,30 грн. за 1 кг. Загальна вартість оренди розраховується виходячи із загальної кількості завезеної продукції, але не може бути меншою за 2 474 971,10 грн. з ПДВ - у розрахунку за шість місяців оренди, навіть якщо Суборендарем прийнято рішення розірвання Договору в односторонньому порядку та/або вивезення продукції раніше, ніж закінчився мінімальний строк оренди (п. 5.1. договору).

Орендна плата сплачується Суборендарем за таким графіком: 1 000 000,00 грн. з ПДВ - не пізніше 15.11.2021 року. Наступний платіж у розмірі 1 000 000,00 грн. з ПДВ - не пізніше 15.12.2021 року, остаточний розрахунок у розмірі 474 971,20 грн. з ПДВ - не пізніше 15.02.2022 року. У випадку дострокового розірвання Договору з ініціативи Суборендаря - впродовж 7 банківських днів з дня повідомлення Суборендарем про таку ініціативу сплачується залишок від загальної вартості оренди розрахований виходячи з мінімального строку оренди, зазначеному у пункті 4.2 даного Договору. Оплата здійснюється за отриманими від Орендаря рахунками або на підставі даного Договору в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендаря із зазначенням номеру та дати Договору, виду платежу. Суборендар зобов`язаний повідомити Орендаря не пізніше ніж за 3 банківські дні про дату вивозу продукції (п. 5.2 Договору).

Відвантаження продукції, яка зберігається Суборендарем виконується тільки після виконання платежів згідно п. 5.2 цього Договору (п. 5.3 Договору).

У випадку розірвання Договору Орендарем в односторонньому порядку у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням Суборендарем умов Договору, сплачена на перед орендна плата Суборендарю не повертається (п. 5.4 Договору).

Суборендар зобов`язаний відповідно до пп 7.2.2. п. 7.2. договору своєчасно здійснювати орендні платежі.

Згідно п. 8.1 Договору, по закінченню строку оренди Суборендар зобов`язаний протягом 10 календарних днів повернути орендоване приміщення Орендарю за актом приймання-передачі.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє 6 місяців з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення, а в частині взаємних розрахунків - до повного їх завершення (п. 10.2 договору).

Передача в суборенду вказаного приміщення підтверджується складеним сторонами двостороннім актом приймання-передачі від 15.09.2021 (а.с. 11).

На виконання умов договору сторонами складені та підписані наступні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), що підтверджують надання позивачем відповідачу приміщення у суборенду:

- № ОУ-0000059 від 30.09.2021 на суму 219 997,44 грн з ПДВ;

- № ОУ-0000066 від 31.10.2021 на суму 412 495,20 грн з ПДВ;

- № ОУ-0000074 від 30.11.2021 на суму 412 495,20 грн з ПДВ;

- №ОУ-0000081 від 31.12.2021 на суму 412 495,20 грн з ПДВ;

- № ОУ-0000006 від 31.01.2022 на суму 412 495,20 грн з ПДВ;

- № ОУ-0000017 від 28.02.2022 на суму 412 495,20 грн з ПДВ.

Таким чином, свої зобов`язання за договором Позивач виконав своєчасно, та в повному обсязі, тоді як Відповідач допустив несвоєчасні розрахунки по орендній платі.

Згідно з вимогами п.5.2. зазначеного договору, орендна плата сплачується за таким графіком: 1 000 000,00 грн. з ПДВ - не пізніше 15 листопада 2021р. Наступний платіж у розмірі 1 000 000,00 грн. з ПДВ - не пізніше 15 січня 2022р., остаточний розрахунок у розмірі 474 971,20 грн. з ПДВ -не пізніше 15.02.2022р.

Позивачем були виставлені Відповідачу Рахунки-фактури (№ СФ-0000021 від 04.11.2021р.; № СФ-0000009 від 15.01.2022р.; № СФ-0000010 від 15.02.2022р.), які були сплачені частково, тобто свої зобов`язання Відповідач в повному обсязі не виконав.

Відповідач, на день звернення до суду з цією заявою, оплату здійснив частково, та несвоєчасно (сплачено лише 318 200,00 грн.). Заборгованість перед Позивачем з орендної плати складає 2 156 771,20 грн. враховуючи ПДВ.

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом, в якому позивач, крім суми основного боргу в розмірі 2 156 771,20 грн, просить суд стягнути з відповідача також пеню у розмірі 2 078 143,93 грн., 3% річних у розмірі 61 718,82 грн. та інфляційні збитки у розмірі 520 864,32 грн.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору суборенди, факт передачі приміщення в суборенду, строки оплати орендної плати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати орендних платежів.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору суборенди від 15.09.2021 № 15/09-ОР, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Так, вищевказаний договір суборенди за своїм змістом є договором піднайму.

Відповідно до ч. 3 ст. 774 Цивільного кодексу України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

За приписами ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем (орендарем) речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець (позивач у справі) передає або зобов`язується передати наймачеві (відповідач у справі) майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 286 Цивільного кодексу України, Орендною платою є фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач, в порушення умов договору, своєчасно не сплачував орендну плату, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 2 156 771,20 грн.

З урахуванням умов п. 5.2. договору строк оплати орендної плати є таким що настав.

Суд відхиляє доводи відповідача, що в період з 15.09.2021р. по 14.03.2022р. ... Суборендар фактично не здійснював користування орендованим майном» з огляду на таке.

Позивачем надано до позовної заяви, а Відповідачем не оспорюються, докази користування майном, а саме - Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) щомісячно за період з 15.09.2021р. по 14.03.2022р. в яких зазначено що Позивачем надані послуги по договору № 15/09-ОР від 15.09.2021р., а саме: суборенда складського приміщення площею 234 м2. При цьому зазначена щомісячна вартість таких послуг, та що сторони не мають претензій одна до одної.

Крім того, факт отримання приміщення в суборенду загальною площею 234 м2 підтверджується Актом приймання-передачі від 15.09.2021р. Актом від 14.03.2022р. Відповідач повернув а Позивач прийняв зазначене приміщення з суборенди. Всі акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та приймання-передачі підписані безпосередньо керівником Відповідача - Ламекіним М.М., містять відбитки печатки, укладені безпосередньо до спірного договору суборенди № 15/09-ОР від 15.09.2021р.

Суд звертає увагу на те, що спірний договір є договором суборенди, а не договором зберігання, Орендар не зобов`язаний (та не має повноважень) відслідковувати та вести облік обсягу продукції, яка завозиться Суборендарем на склад, періодичність завозу/вивозу продукції, тощо. Ці питання відносяться виключно до питань внутрішньої господарської діяльності Відповідача.

Також суд зазначає, що Відповідачем була здійснена часткова оплата за спірним договором на підставі рахунків, які виставлялися під час дії спірного договору. Матеріали справи містять виписки по рахунку від 26.01.2022р., 31.01.2022р., 11.05.2022р. з призначенням платежу оплата за суборенду складського приміщення згідно рахунку № СФ-0000021 від 04.11.2021р.. Позивачем до позовної заяви надані рахунки, в яких зазначено, що вони виставлені по спірному договору № 15/09-ОР від 15.09.2021р.

Зазначені докази та дії Відповідача свідчать про визнання спірного договору, та отримання складського приміщення в оренду.

Таким чином, твердження Відповідача щодо невикористання об`єкту оренди є безпідставними, та спростовуються доказами, які містіться в матеріалах справи. Обставини щодо виконання договору, зокрема підписання Відповідачем Акту приймання-передачі в суборенду, щомісячне підписання протягом дії спірного договору актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписання Акту приймання-передачі з оренди, часткова оплата по договору, беззаперечно свідчать про прийняття вказаного договору до виконання в період дії договору, та фактичне користування складським приміщенням в період з 15.09.2021р. по 14.03.2022р.

З огляду на викладене є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 2 156 771,20 грн.

Крім основного боргу позивач нарахував та заявив про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 078 143,93 грн., 3% річних у розмірі 61 718,82 грн. та інфляційні збитки у розмірі 520 864,32 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені

Позивач за порушення відповідачем зобов`язання по оплати орендних платежів нарахував та заявив до стягнення з останнього пеню у розмірі 2 078 143,93 грн. (по кожному рахунку окремо) за загальний період з 16.11.2021 по 15.08.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За визначенням ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до 9.1. договору у випадку прострочення сплати орендних платежів суборендар сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми боргу за кожний день про строчки.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 2 078 143,93 грн. (по кожному рахунку окремо) за загальний період з 16.11.2021 по 15.08.2022 (з урахуванням моменту виникнення зобов`язань з оплати орендних платежів по кожному окремому рахунку, проведених відповідачем проплат та умов Договору).

Позивачем вірно визначений період нарахування пені з 16.11.2021 по 15.05.2022, проте при визначенні розміру пені не враховано вимогу Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання» щодо обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 211 703,57 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у сумі 1 866 440,36 грн слід відмовити.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано по кожному рахунку окремо 3 % річних в сумі 61 718,82 грн за загальний період з 16.11.2021 по 05.12.2022 та інфляційні втрати в сумі 520 864,32 грн. за загальний період з 16.11.2021 по 30.11.2022.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Оскільки нараховані позивачем суми інфляційних втрат та 3 % річних є арифметично правильними та відповідають приписам чинного законодавства, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача нарахованих компенсаційних виплат у вищевказаних розмірах, у зв`язку із чим, такі вимоги також підлягають задоволенню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення його, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Щодо судового збору.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 44 265,87 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Край" (52421, Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Іверське, вул. Шкільна, буд. 1-Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сади Дніпра" (52001, Дніпропетровська область, м. Підгороднє, Автодорога Знам`янка-Луганськ-Ізварино, 227 км+580 м; ) заборгованість по орендній платі за договором у розмірі 2 156 771,20 грн, пеню у розмірі 211 703,57 грн, 3% річних у розмірі 61 718,82 грн, інфляційні збитки у розмірі 520 864,32 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 44 265,87 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 24.05.203.

Суддя В.Г. Бєлік