ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1670/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників:

від прокуратури: Ейсмонт І.С.

від Національної академії аграрних наук України: не з`явився

від Державного підприємства "Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України": не з`явився

від Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів": Швець К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.03.2023 року, у складі головуючого судді Цісельського О.В., суддів: Лічмана Л.В., Літвінова С.В., повний текст якої складено 21.03.2023 в м. Одесі

у справі №916/1670/22

за позовом: Заступника керівника Одеської обласної прокуратури

в інтересах держави в особі: Національної академії аграрних наук України

до відповідачів:

1) Державного підприємства "Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України";

2) Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів"

про визнання недійсним форвардного контракту

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України (далі - НААН) до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України" (далі ДП Дослідне господарство ім. М.І. Кутузова) та Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів" (далі СВК "Дружба народів"), в якому просило суд визнати укладений між відповідачами форвардний контракт № 12/8-2018 від 03.08.2018 недійсним.

Позовна заява обгрунтована тим, що згідно вимог закону форвардний контракт №12/8-2018 від 03.08.2018 із вартістю 3 000 000,00 грн є значним господарським зобов`язанням державного унітарного підприємства, оскільки його вартість перевищує 10% вартості активів, а отже має укладатись із дотриманням вимог ст. 73-2 ГК України, тобто після отримання згоди на його вчинення в НААН України, як органу управління державним майном.

Між тим, при укладанні форвардного контракту № 12/8-2018 від 03.08.2018 ДП «ДГ ім. М.І. Кутузова НААН України» відповідного рішення НААН України про надання згоди на укладання такого контракту, яке є обов`язковим до виконання, не прийнято.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом ухвалою від 08.08.2022 відкрито провадження у справі №916/1670/22 та в подальшому ухвалою від 16.01.2023 прийнято справу №916/1670/22 до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Цісельський О.В., суддя Лічман Л.В., суддя Літвінов С.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.08.2022 у справі №916/1670/22 позов заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України до Державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України та Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба народів про визнання недійсним форвардного контракту №12/8-2018 від 03.08.2018 залишено без розгляду.

Вказана ухвала мотивована тим, що подавши позов в інтересах держави та визначивши позивачем Національну академію аграрних наук України прокурор звернувся з метою представництва інтересів неприбуткової державної бюджетної установи. Отже, вказана юридична особа, не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, бездіяльність якого могла би бути підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

У зв`язку із тим, що позовні вимоги прокурора у цій справі, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, то такі вимоги не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах Національної академії аграрних наук України, однак прокурор не має повноважень на здійснення представництва у справах за такими вимогами, враховуючи статус Національної академії аграрних наук України.

З урахуванням наведених висновків та предмету спірних правовідносин суд першої інстанції дійшов висновку, що у прокурора відсутні повноваження на звернення до суду в інтересах державних установ, закладів, організацій.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, 27.03.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшла апеляційна скарга, в якій скаржник просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.03.2023 у справі №916/1670/22 про залишення позову без розгляду скасувати, справу №916/1670/22 направити для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає про те, що суд помилково прирівняв НААН, яка є бюджетною установою, до державних підприємств, а отже і представництво прокурором інтересів держави в особі НААН не заборонено, також прокурор зазначає, що саме НААН наділена правом вимоги про визнання недійсним форвардного контракту №12/8-2018 від 03.08.2018, оскільки відповідно до ст. 73-1, 73-2 ГК України приймає рішення про надання (не надання) згоди на вчинення значного господарського зобов`язання чи господарського зобов`язання щодо вчинення якого є заінтересованість.

При цьому прокурор вважає помилковим застосування висновку ВС у справі №927/682/20, оскільки земельні правовідносини, які були предметом розгляду даної справи не є подібними до спірних правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу Сільськогосподарський виробничий кооператив "Дружба народів" зазначає, зокрема, що НААН України, в особі якої прокурор звернувся до суду в інтересах держави, не наділена повноваженнями державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів.

Крім того, залишається незрозумілим, яким чином інтереси держави будуть захищені у разі визнання спірного контракту недійсним, адже у випадку задоволення позову прокуратури, усе отримане сторонами в результаті виконання контракту повинно бути повернуто сторонам договору, якими є СВК «Дружба народів» та ДП «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України».

Враховуючи вищевикладене, вбачається, що прокуратура, звертаючись до суду з позовом про визнання форвардного контракту №12/8-2018 від 03.08.2018 року недійсним, фактично захищає інтереси державного підприємства, що прямо заборонено законом.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 у справі №916/1670/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною заступника заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.03.2023 у справі №916/1670/22 та призначено розгляд даної справи на 17.05.2023 о 12:00.

В судовому засіданні 17.05.2023 прийняли участь представник прокуратури та Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів", представники Національної академії аграрних наук України та Державного підприємства "Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України" не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 16.03.2023 явка представників сторін в судове засідання 17.05.2023 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників Національної академії аграрних наук України та Державного підприємства "Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України", оскільки їх не явка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника прокуратури та Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Дружба народів", Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Так, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, заявлені прокуратурою вимоги подано до суду в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України.

Як зазначає прокурор, підставою для представництва стало порушення інтересів держави, зокрема в особі Національної академії аграрних наук України, пов`язаних із забезпеченням законного та ефективного управління об`єктами державної власності, в тому числі шляхом правомірного укладання правочинів державними підприємствами, як суб`єктами державного сектору, що впливають на дотримання економічних та майнових інтересів держави.

Суд першої інстанції зазначив, що подавши позов в інтересах держави та визначивши позивачем Національну академію аграрних наук України прокурор звернувся з метою представництва інтересів неприбуткової державної бюджетної установи.

Таким чином, вказана юридична особа не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, бездіяльність якого могла би бути підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. У зв`язку із тим, що позовні вимоги прокурора у цій справі, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, то такі вимоги не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах Національної академії аграрних наук України, однак прокурор не має повноважень на здійснення представництва у справах за такими вимогами, враховуючи статус Національної академії аграрних наук України.

Зважаючи на наведене, місцевий господарський суд прийшов до висновку про те, що у прокурора відсутні повноваження на звернення до суду в інтересах державних установ, закладів, організацій та, як наслідок, про наявність підстав для залишення позову заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України до Державного підприємства «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України» та Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба народів» про визнання недійсним форвардного контракту №12/8-2018 від 03.08.2018 - без розгляду.

Колегія суддів погоджується з викладеним вище висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Між ДП ДГ ім. І.М. Кутузова НААН України, як продавцем, та СВК Дружба народів, як покупцем, укладено форвардний контракт № 12/8-2018 від 03.08.2018, за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцю у власність базовий актив, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною, передбаченою цим контрактом, а саме соняшник (товар) у кількості 300т на суму 3 000 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 500000,00 грн. Оплата вартості товару проводиться покупцем на умовах 100% попередньої оплати до 15.08.2018. Поставка товару за цим контрактом здійснюється на умовах Інкотермс 2010 EXW (франко-склад) зерноток продавця (вагова). Кінцевий строк поставки за цим контрактом встановлюється сторонами до 01.10.2018 (п.п. 1.1., 1.2., 3.1., 4.3., 5.1. контракту).

Прокурор вказував, що згідно вимог закону форвардний контракт № 12/8-2018 від 03.08.2018 із вартістю 3 000 000,00 грн є значним господарським зобов`язанням державного унітарного підприємства, оскільки його вартість перевищує 10% вартості активів, а отже має укладатись із дотриманням вимог ст. 73-2 ГК України, тобто після отримання згоди на його вчинення в НААН України, як органу управління державним майном

Прокурор зазначав, що НААН України наділена повноваженнями щодо управління об`єктами державної власності, що належать до сфери її управління, тобто на основі законодавства здійснює владні управлінські функції, а отже є суб`єктом владних повноважень, оскільки приймаючи рішення про погодження (непогодження) значного господарського зобов`язання в порядку вимог ст. 73-2 ГК України НААН України виступає суб`єктом владних повноважень. При цьому, прокурор дійшов до висновку, що об`єкти майнового комплексу, які закріплені державою за ДП ДГ ім. М.І. Кутузова НААН України, а також набуті державним підприємством активи за рахунок коштів від фінансово-господарської діяльності, зокрема від форвардного контракту №12/8-2018 від 03.08.2018, є об`єктами управління державної власності.

Отже, предметом позову у цій справі є вимоги прокурора, заявлені в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України до Державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України та Сільськогосподарського виробничого кооперативу Дружба народів про визнання недійсним форвардного контракту №12/8-2018 від 03.08.2018, укладеного між відповідачами.

Водночас, за ствердженням прокурора, за своїми зобов`язаннями ДП ДГ ім. М.І. Кутузова НААН України відповідає в межах відокремленого державного майна. Порушення державним підприємством вимог закону при укладанні оскаржуваного правочину, неузгодженості його вчинення із НААН України, створює загрозу завдання шкоди безпосередньо інтересам держави, що виражається у надмірному, неефективному управлінні об`єктами майнового комплексу держави, створює загрозу його витрачання у випадку неможливості виконати взяті на себе зобов`язання згідно правочину.

В той же час, на думку прокурора, вчинення всупереч вимогам законодавства форвардного контракту державним підприємством, за умовами якого суб`єкт управління державним майном відповідає усіма об`єктами майнового комплексу, що є майном держави, не відповідає ні інтересам держави, ні інтересам суспільства, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Окрім того, прокурором наголошено, що НААН України, маючи повноваження порушувати питання щодо визнання недійсним форвардного контракту №12/8-2018 від 03.08.2018, укладеного між ДП ДГ ім. М.І. Кутузова НААН України та СВК Дружба народів з порушенням законодавства, всупереч інтересам держави за їх захистом до суду не звернулося.

З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді Одеською обласною прокуратурою направлено лист НААН України від 25.05.2022 № 15/2/1-285вих-22, яким повідомила про порушення інтересів держави та необхідність захисту цих інтересів.

Національна академія аграрних наук України листом від 16.06.2022 № 10.2-12/311 сповістила обласну прокуратуру про відсутність видатків для оплати судового збору за подачу відповідного позову та про відсутність заперечення щодо представництва прокурором інтересів в суді у разі виявлення порушень.

Згідно із частинами другою та третьою статті 4 ГПК України державні органи та органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що держава може вступати в цивільні (господарські) та адміністративні правовідносини. У випадку, коли держава вступає в цивільні (господарські) правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками цих правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у господарських, правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18, від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц).

Також Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що і в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18, від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з абзацами першим - третім частини четвертої статті 23 Закону № 1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У постанові від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновки, що суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу влади, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону № 1697-VII, застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункти 50, 51 указаної постанови).

У Рішенні № 3-рп/99 від 8 квітня 1999 року, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», Конституційний Суд України у процесі дослідження встановив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств із часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У постанові ж від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала вищевказаний висновок та додатково зазначила, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 констатувала, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом 3 частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру, має застосовуватись з урахуванням положень абзацу 1 частини 3 цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи. У контексті засадничого положення частини 2 статті 19 Конституції України відсутність у законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці 1 частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави.

Вказаний висновок було підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц. Водночас Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також зазначила, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи відповідно до статті 28 Закону України Про центральні органи виконавчої влади наділені повноваженням звернення до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень. Отже, незалежно від того, хто саме звернувся до суду - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор.

На відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права - учасники правовідносин. Конституцією України та законом не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб. Зокрема, до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді державних підприємств. При цьому інтереси юридичної особи можуть не збігатися з інтересами її учасників (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16). Тому інтереси державного підприємства можуть не збігатися з інтересами держави, яка має статус засновника (вищого органу) такого підприємства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18).

Наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду знайшли своє відображення і у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2022 у справі № 914/2656/21.

Відповідно до статті 170 Цивільного кодексу України держава у цивільних відносинах діє через органи державної влади, а не через державні підприємства.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу Національна академія наук України є вищою державною науковою організацією України, яка організовує і здійснює фундаментальні та прикладні наукові дослідження, а також координує проведення фундаментальних досліджень у наукових установах та організаціях України. Національні галузеві академії наук є державними науковими організаціями України, які здійснюють фундаментальні дослідження, організовують, проводять та координують прикладні дослідження у відповідних галузях науки.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пункті 69 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави (пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

З метою визначення належної особи, в інтересах якої прокурор повинен звернутися до суду, судом першої інстанції було проаналізовано статутні документи Національної академії аграрних наук України, які наявні в матеріалах справи та розміщено у відкритому доступі: http://naas.gov.ua/content/statut-naan/, а також відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із пунктом 1 статуту Національної академії аграрних наук України, зареєстрованого 20.08.2021 року Міністерством Юстиції України, НААН - це самоврядна наукова організація, заснована на державній власності, що є державною організацією, створеною як неприбуткова державна бюджетна установа.

НААН є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства, печатку: фінансується за рахунок коштів державного бюджету, установ, організацій, підприємств (п. 5 Статуту).

Самостійність НААН полягає, зокрема у самостійному вирішенні господарських питань; здійсненні загальними зборами НААН функцій найвищого органу управління.

Таким чином, НААН, хоча і є державною установою, але є самоврядною науковою організацією України, створеною як неприбуткова бюджетна установа.

У постановах Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №204/6292/18 та від 17.06.2020 у справі №204/7119/18 викладено правовий висновок. за яким саме наявність державно-владних повноважень відокремлює органи державної влади від інших державних установ, які також утворюються державою для здійснення завдань і функцій держави, але на відміну від органів державної влади не наділяються владними повноваженнями. Органи державної влади є складовою частиною державного апарату - системи органів та осіб, які наділяються певними правами та обов?язками щодо реалізації державної влади.

Натомість державні організації (установи, заклади) на відміну від державного органу не мають державно-владних повноважень, не виступають від імені держави та виступають частиною механізму, а не апарату держави.

Державна організація - це створений державою колектив працівників чи службовців, що характеризується організаційною єдністю, а також наявністю нормативно-визначених повноважень в одній зі сфер суспільних відносин. При цьому, така організація має власний кошторис. Верховний Суд в постанові від 07.06.2022 року по справі №909/835/18 дійшов висновку, що НААН є науковою, неприбутковою державною організацією, основним видом діяльності якої є вирощування зернових культур, дослідження, експериментальні розробки у сферах інших природних і технічних наук, біотехнологій, а відповідно, вказана юридична особа, не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншими суб?єктами, владних повноважень, бездіяльність яких могла би бути підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Також згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зазначений позивач є державною організацією (установа, заклад), основним видом діяльності якої є вирощування зернових культур, дослідження, експериментальні розробки у сферах інших природних і технічних наук, біотехнологій.

Так, прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що звертаючись до суду з даним позовом, він переслідує мету захисту інтересів держави, які полягають в тому, що об?єкти майнового комплексу, які закріплені державою за ДП, а також набуті державним підприємством активи за рахунок коштів від фінансово-господарської діяльності, зокрема від спірного форвардного контракту, є об?єктами управління державної власності; а також те, що своїми зобов?язаннями ДП відповідає в межах відокремленого державного майна. Порушення державним підприємством вимог закону при укладені оскаржуваного правочину, неузгодженості його вчинення із НААН створює реальну загрозу завдання шкоди безпосоредньо інтересам держави, що виражається у надмірному, неефективному управлінні об?єктами майнового комплексу держави, створює загрозу його витрачання з випадку неможливості виконати взяті на себе зобов?язання згідно правочину.

Так, підприємство безпосередньо підпорядковане Одеській державній сільськогосподарській дослідній станції Національної академії аграрних наук України (далі Наукова установа) (пункт 1.5. Статуту).

Підприємство має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, в разі потреби рахунки у відділеннях Державного казначейства, діє за принципом повного господарського розрахунку, тощо. У відповідності з чинним законодавством і в межах цього Статуту підприємство з урахуванням завдань Наукової установи, якій воно підпорядковане, самостійно вирішує питання своєї господарської діяльності, в тому числі визначає структуру управління, розробляє штатний розпис, вступає в договірні відносини з іншими установами, підприємствами та організаціями, набуваючи майнові права і відповідні обов`язки, може бути позивачем та відповідачем в судах (п.п. 3.4., 3.10. Статуту).

Згідно Статуту державного підприємства господарство є державним комерційним унітарним підприємством, що діє на основі державної форми власності, як самостійний суб`єкт господарювання, здійснює комерційну, господарську діяльність з метою організаційно-господарського забезпечення Науковій установі умов для своєчасного та високоякісного проведення наукових досліджень та їх апробації, тощо. Крім того, підприємство може здійснювати іншу господарську діяльність, відповідно до законодавства та цього Статуту (п. п. 2.1., 3.1. Статуту).

Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про управління об?єктами державної власності» об?єктами управління державної власності є, зокрема: ??державне майно, передане в безстрокове безоплатне користування НААН, галузевим академіям наук: ??державне майно, надане суб?єкту господарювання на праві господарського відання відповідно до законодавства.

В свою чергу, грошові кошти та фінансові активи, набуті від господарської діяльності підприємства, є прибутком ДП «Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України», яким він розпоряджається самостійно.

Підприємство самостійно розпоряджається майном та коштами, отриманими від господарської діяльності (п. 4.9. Статуту).

Згідно п. 4.21. Статуту прибуток, одержаний Підприємством, використовується для проведення наукових досліджень, розвитку матеріально-технічної бази і соціальної бази Підприємства, а також інші цілі, визначені Статутом.

А тому, набуті державним підприємством активи за рахунок коштів від фінансово-господарської діяльності, зокрема від спірного форвардного контракту, не є об`єктами управління державної власності, як зазначає прокурор.

Стосовно загрози витрачання об?єктів майнового комплексу держави, у випадку неможливості виконання ДП взятих на себе зобов?язань згідно правочину, то колегія суддів зазначає, що згідно п. 4.12. Статуту ДП на нерухоме майно Підприємства, яке знаходиться на його балансі не може бути звернено стягнення за претензіями кредиторів.

Згідно п. 92 Статуту НААН на нерухоме майно НААН, наукових та інших установ, підприємств та організацій, шо перебувають у її віданні, не може бути накладено стягнення за претензіями кредиторів.

Згідно ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статус їх майнового комплексу» на нерухоме майно Національної академії наук України та національних галузевих академій наук і організацій, що віднесені до їх відання, не може бути звернено стягнення за претензіями кредиторів. А тому, навіть у випадку неможливості ДП виконання взятих на себе зобов?язань згідно правочину, на об?єкти майнового комплексу держави не може бути звернено стягнення, а отже відсутня загроза витрачання об?єктів майнового комплексу держави.

А тому, НААН України, в особі якої прокурор звернувся до суду в інтересах держави, не наділена повноваженнями державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів.

Враховуючи вищевикладене, вбачається, що прокуратура, звертаючись до суду з позовом про визнання форвардного контракту № 12/8-2018 від 03.08.2018 року недійсним, фактично захищає інтереси державного підриємства, що прямо заборонено законом.

3 огляду на це, інтереси держави в особі НААН України в рамках даних спірних договірних правовідносини жодним чином не порушуються, і у разі визнання форвардного контракту недійсним, наслідки такого визнання вплинуть лише на майновий статус і права ДП, але ніяк не держави в особі НААН України.

Згідно з ч. 8 ст. 5 ЗУ «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» установи, організації та підриємства, що перебувають у віданні Національної академії наук України і державних національних галузевих академій наук, самостійно розпоряджаються доходами та іншими надходженнями, одержаними від надання дозволених законодавством платних послуг. Кошти, отримані від надання дозволених законодавством платних послуг, не можуть бути вилучені в дохід держави або місцевих бюджетів.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, визначальним для віднесення НААН до суб`єкта владних повноважень є лише її місце в структурі НААН, основною ланкою якої є наукові установи, функціональним призначенням яких є наукова та науково-технічна діяльність, зокрема, проведення фундаментальних досліджень, прикладних наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок, надання науково-технічних послуг, проведення наукової і науково-технічної експертизи, підготовка наукових кадрів, розвиток і збереження наукової інфраструктури. Таким чином, функції НААН пов`язані не із здійсненням публічного адміністрування, як носієм публічних повноважень, а виключно науковим забезпеченням розвитку галузей агропромислового комплексу, шляхом внутрішніх правовідносин з підпорядкованими юридичними особами.

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (стаття 84 Земельного кодексу України).

У статті 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їхнього майна" майновий комплекс Національної академії наук України та майновий комплекс національних галузевих академій наук складають усі матеріальні та нематеріальні активи, що обліковуються на балансах Національної академії наук України та на балансах відповідних національних галузевих академій наук і організацій, віднесених до відання Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, і які закріплені державою за Національною академією наук України та за національними галузевими академіями наук в безстрокове користування, або придбані за рахунок бюджетних коштів, а також коштів від фінансово-господарської діяльності та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законом.

Але, за змістом статті 3 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", який визначає НААН України як суб`єкта управління об`єктами державної власності, дія цього Закону не поширюється на управління об`єктами власності Українського народу, визначеними частиною 1 статті 13 Конституції України.

Тобто, наведені положення законів не поширюються на спірні земельні правовідносини, а НААН України, визначена Прокурором Позивачем у цій справі, з огляду на викладене, належним позивачем, в особі якого Прокурор міг би звернутися з позовом до суду за захистом законних інтересів держави, не являється.

За змістом статті 113 Конституції України вищим органом у системі органів виконавчої влади є Кабінет Міністрів України.

В силу положень статті 84 Земельного кодексу України, статті 113 Конституції України органом державної влади, тобто суб`єктом владних повноважень, через який держава реалізує право власності на землю держави є, зокрема, Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади.

Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції (стаття 23 Закону України "Про прокуратуру")

Як вказав Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у вже згаданих постановах від 07.06.2022 у справі № 909/835/18, від 29.06.2022 у справі № 909/83/19 та від 16.08.2022 у справі № 927/717/20, віднесення прокурором спірних земельних ділянок до державних передбачає реалізацію державою права власності на землю через державний орган виконавчої влади, зокрема Кабінет Міністрів України, який у такому випадку є компетентним органом, бездіяльність якого після доведення прокурором про стверджуване порушення інтересів держави, мала би наслідком представництво прокурором в суді законних інтересів держави. Користування (володіння) юридичною особою землею, що належить на праві власності державі, саме по собі не підтверджує приналежність такої особи до суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, у зв`язку із тим, що позовні вимоги Прокурора у цій справі, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державної установи, такі вимоги не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державної установи, натомість Прокурор, зважаючи на викладене та наведені положення законодавства, не має повноважень на ведення справ за такими вимогами.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати і в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України - залишення позову без розгляду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що НААН України не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, бездіяльність якого могла би бути підставою для представництва Прокурором інтересів держави в суді. Отже, судом першої інстанції було вірно враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 13.12.2022 у справі №927/682/20, до спірних правовідносин та як наслідок, залишено позов прокурора без розгляду.

Щодо аргумента прокурора, що суд помилково застосував висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 13.12.2022 справі №927/682/20, оскільки земельні правовідносини, які були предметом розгляду у справі №927/682/20 не є подібними до спірних правовідносин, колегія суддів не погоджується та зазначає, що Верховним Судом саме у справі №927/682/20 було проаналізовано правовий статус НААН України, що також узгоджується із позицією Верховного Суду у подібних правовідносинах, що викладена у постанові від 07.06.2022 у справі № 909/835/18, та яка в подальшому послідовно підтримується судом касаційної інстанції в аналогічній категорії спорів (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 909/83/19, від 16.08.2022 у справі № 927/717/20).

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що місцевий господарський суд правомірно та обґрунтовано залишив позов без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 16.03.2023 у справі №916/1670/22.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.03.2023 у справі №916/1670/22 такою, яка відповідає обставинам справи та процесуальним вимогам і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Судові витрати, в силу дії приписів ст. 129 ГПК України, за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на прокурора.

Керуючись статтями 129, 253, 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.03.2023 у справі №916/1670/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.05.2023.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська