ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" травня 2023 р. Cправа №902/146/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н. Л., за участю:

прокурора: Гупяк О.В. (посвідчення №063865 від 11.05.2021),

представника позивача (Вінницької обласної державної адміністрації): СтрашкаО.В. (витяг з ЄДРЮОФОПтаГФ),

представника позивача (Вінницької обласної ради): Сеніва А.М. (витяг з ЄДРЮОФОПтаГФ),

представника позивача (Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс"): Усенка В.Ю. (доручення б/н від 31.01.2023),

представника відповідача: Куцого К.С. (ордер серії ВН № 178004 від 26.05.2021),

представник третьої особи (Вінницької районної ради): Бегуса О.М. (довіреність №3 від 29.12.2022),

інші учасники в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом Заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницької обласної ради та Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", м.Вінниця

до Вороновицької селищної ради, смтВороновиця Вінницького району Вінницької області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Вінницької районної ради, м.Вінниця, Вінницького обласного управління лісового та мисливського господарства, м.Вінниця та Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м.Київ

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі.

До Господарського суду Вінницької області 19.02.2021 звернувся із позовом заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницької обласної ради, Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" про зобов`язання Вороновицької селищної ради передати - здійснити документальну передачу-приймання в натурі (на місцевості) земель лісового фонду площею 138,9 га колишнього СТОВ ім.Можайського, які знаходяться на території Вороновицької селищної ради Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблагроліс".

Ухвалою суду від 26.02.2021 у вказаній справі відкрито провадження №902/146/21 (суддя Колбасов Ф.Ф.), вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено судове засідання на 18.03.2021.

17.03.2021 до суду надійшла заява Вінницької обласної ради "про підтримання позовних вимог" б/н від 17.03.2021 (а.с.136-139, т.1), де позивач виклав свою процесуальну позицію стосовно заявлених позовних вимог.

За результатами підготовчого судового засідання, 18.03.2021, судом постановлено ухвалу (із занесенням її до протоколу судового засідання) про його відкладення на 13.04.2021.

19.03.2023 до суду звернувся відповідач із відзивом на позовну заяву б/н від 16.03.2021 (а.с. 158-160, т.1), 25.03.2023 прокурор подав відповідь на відзив №50-194вих-21 від 24.03.2021 (а.с.177-184, т.1), в яких заявники виклали свої пояснення та міркування щодо обставин, які мають значення для вирішення справи.

02.04.2021 суддя Колбасов Ф.Ф. помер, а тому ухвалою суду від 12.04.2021 прийнято справу №902/146/21 до провадження судді Нешик О.С., розгляд справи вирішено розпочати спочатку, призначено підготовче судове засідання на 27.05.2021.

За результатом судового засідання, 27.05.2021, судом постановлено ухвалу, якою залучено до розгляду у справі №902/146/21 Вінницьку районну раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. В зв`язку з наведеним, розгляд справи відкладено до 14.06.2021.

Ухвалою суду від 14.06.2021 провадження у справі №902/146/21 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №120/1475/21-а, від якого залежить вирішення справи №902/146/21.

З огляду на те, що підстави, які зумовили зупинення провадження у справі №902/146/21 відпали, ухвалою від 21.02.2022 судом було поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 14.03.2022.

14.03.2022 до суду надійшли письмові пояснення прокурора №15/3-142вих-22 від 14.03.2022 (а.с.47-54, т.2), 26.04.2022 - лист Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" №129 від 18.04.2022 (а.с.72-76, т.2), в яких наведені пояснення та міркування стосовно предмета спору.

12.05.2022 відповідач звернувся із письмовою заявою б/н від 12.05.2022 (а.с.79, т.2), в якій просив закрити провадження у справі №902/146/21 у зв`язку з тим, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

20.05.2022 на адресу суду надійшли письмові пояснення Вінницької обласної державної адміністрації №12.01-11-232 від 19.05.2022 (а.с.87-90), в яких заявник просив задовольнити позовні вимоги прокурора в повному обсязі.

У відповідь на заяву про закриття провадження у справі б/н від 12.05.2022 Вінницька обласна рада та прокурор надали свої заперечення б/н від 31.05.2022 (а.с.91-93, т.2) та 02.06.2022 №15/3-289вих-22 (а.с.95-100).

За клопотаннями учасників справи розгляд справи неодноразово відкладався, в судових засіданнях оголошувались перерви.

Ухвалою суду від 13.06.2022 провадження у справі №902/146/21 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.10.2021 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2022 у справі №120/1475/21-а, від якої залежить вирішення справи №902/146/21.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.08.2022 скасовано ухвалу Господарського суду Вінницької області від 13.06.2022 та передано справи до місцевого суду для продовження розгляду справи №902/146/21, а тому ухвалою суду від 07.09.2022 поновлено провадження у справі №902/146/21 та призначено підготовче засідання на 22.09.2022.

За наслідками судового слухання, 22.09.2022, постановлена ухвала, якою залучено до участі у розгляді справи №902/146/21 Вінницьке обласне управління лісового та мисливського господарства як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, провадження у справі №902/146/21 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №120/1475/21-а, від якого залежить вирішення справи №902/146/21.

17.10.2022 на адресу суду надійшли письмові пояснення прокурора №15/3-567вих-22 від 14.10.2022 (а.с.222-228, т.2), в яких наведені міркування та аргументи щодо правових підстав звернення прокурора з позовом "... про передачу земель державної власності на користь Вінницького обласного спеціалізованого лісового підприємства "Віноблагроліс"".

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.09.2022 в частині зупинення провадження у справі скасовано, внаслідок чого ухвалою суду від 06.01.2023 провадження у справі №902/146/21 поновлено, призначено підготовче судове засідання у справі на 08.02.2023.

За результатами судового засідання, 08.02.2023, залучено до участі у розгляді справи №902/146/21 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", в зв`язку з чим підготовче судове засідання відкладено до 27.02.2023.

24.02.2023 до суду надійшов лист Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" №129 від 24.02.2023 (а.с.89-90, т.3) з аргументами та доказами на підтвердження права постійного користування останнього на спірну земельну ділянку.

Ухвалою суду від 27.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №902/146/21 до судового розгляду по суті на 04.04.2023.

За результатом судового засідання, 04.04.2023, судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 03.05.2023.

За наслідками судового засідання, 03.05.2023, судом була оголошена ухвала (із занесенням її до протоколу судового засідання) про перерву в судовому засіданні до 17.05.2023.

На визначену судом дату, 17.05.2023, з`явились прокурор, представники позивачів, відповідача та Вінницької районної ради. Треті особи (Вінницьке обласне управління лісового та мисливського господарства та Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України") правом участі в судовому засіданні не скористались, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, шляхом надіслання ухвали суду від 03.05.2023 за адресою їх місцезнаходження, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та підтверджується підписами їх представників на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (листів з ухвалою суду від 03.05.2023) (а.с.129, т.3) (вх. канц. суду №1157 від 23.05.2023).

Враховуючи викладене є достатні підстави вважати, що судом вжито належних заходів до повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи.

В судовому засіданні прокурор та представники позивачів позовні вимоги підтримали, також звернули увагу суду, що обраний прокурором у справі №902/146/21 спосіб захисту за своєю правовою природою є негаторним позовом. Представник відповідача підтримав заяву б/н від 12.05.2022, просив суд закрити провадження у справі. Представник Вінницької районної ради при вирішенні цієї справи поклався на розсуд суду.

Після звершення судових дебатів суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його оголошення.

Враховуючи неявку представників сторін на оголошення, відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Стислий виклад позицій учасників справи.

Звертаючись із цим позовом до суду в інтересах держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницької обласної ради та Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" прокурор зазначив, що в постійному користуванні КСП ім. Можайського перебували землі лісового фонду державної власності, орієнтовною площею 147,6 га, розташовані на території Вороновицької селищної ради. Рішенням 15 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №217 від 06.07.2000 "Про передачу земельних ділянок лісового фонду" припинено право постійного користування землями лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств. Надалі, пунктом 2 рішенням 16 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №252 від 15.09.2000 "Про передачу земель лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблкомунліс" та відповідним районним структурам" вирішено "Сільським, селищним, міським, районним радам, обласному управлінню земельних ресурсів, Держкомзему України, головному управлінню сільського господарства і продовольства облдержадміністрації, обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблкомунліс" здійснити до 15 жовтня 2000 року документальну передачу-приймання в натурі (на місцевості) земель лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств у відповідних обсягах."

Як стверджує прокурор, рішення 16 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №252 від 15.09.2000 до цього часу Вороновицькою селищною радою не виконано, при цьому відповідач намагається оформити право комунальної власності на частину земель лісового фонду державної власності, шляхом їх включення до меж населеного пункту. З огляду на наведене прокурор звернувся до суду в інтересах держави.

Вороновицька селищна рада проти позову заперечила (відзив на позовну заяву б/н від 16.03.2021) та зауважила, що рішенням 71 сесії Вінницької районної ради 7 скликання №199 від 29.10.2020 "Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіального утворення смт Вороновиця Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області" було збільшено площу населеного пункту смт Вороновиця та включено в його межі 95,3912 га земель лісогосподарського призначення. За таких обставин, за твердженням відповідача, позов є безпідставним та необґрунтованим.

У відповідь на відзив відповідача прокурор зазначив, що рішення 71 сесії Вінницької районної ради 7 скликання №199 від 29.10.2020 "Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіального утворення смт Вороновиця Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області" оскаржується в адміністративному суді, оскільки згідно з проектом землеустрою до меж адміністративно-територіального утворення смт Вороновиця включено земельні ділянки лісового фонду державної власності без погодження з відповідним розпорядником таких земель - Вінницькою обласною державною адміністрацією.

Вінницька обласна рада та Вінницька обласна державна адміністрація позов підтримали (заява "про підтримання позовних вимог" б/н від 17.03.2021 та пояснення №12.01-11-232 від 19.05.2022 відповідно), просили його задовольнити з підстав, аналогічних тим, що зазначені прокурором.

Вінницьке обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Віноблагроліс" також позов підтримало (пояснення №129 від 18.04.2022) з посиланням на фактичні підстави, які було вказано прокурором.

Треті особи своїм правом на подання пояснень стосовно позову або відзиву не скористались.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до рішення 15 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №217 від 06.07.2000 "Про передачу земельних ділянок лісового фонду" (а.с.52, т.1) вирішено припинити право постійного користування землями лісового фонду колишніх сільськогосподарських підприємств (п.1 цього рішення) та вирішено передати в постійне користування землі лісового фонду за межами населених пунктів, що знаходились в користуванні колишніх сільськогосподарських підприємств області, спеціалізованим лісогосподарським підприємствам комунальної власності (п.2 цього рішення).

Згідно з рішенням 16 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №252 від 15.09.2000 "Про передачу земель лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблкомунліс" та відповідним районним структурам" (а.с.53, т.1) на виконання рішення 15 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №217 від 06.07.2000 вирішено передати землі колишніх сільськогосподарських підприємств за межами населених пунктів обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблкомунліс" та відповідним районним комунальним спеціалізованим лісогосподарським структурам в обсягах, що рахуються в земельно-обліковій документації, згідно з додатком (п.1 цього рішення). Пунктом 2 рішення вирішено: "Сільським, селищним, міським, районним радам, обласному управлінню земельних ресурсів, Держкомзему України, головному управлінню сільського господарства і продовольства облдержадміністрації, обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблкомунліс" здійснити до 15 жовтня 2000 року документальну передачу-приймання в натурі (на місцевості) земель лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств у відповідних обсягах."

Розпорядженням Вінницької обласної ради №74 від 28.08.2000 "Про створення Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблкомунліс", затвердженим рішенням 16 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №245 від 15.09.2000 "Про розпорядження голови обласної Ради" (а.с.56, 57, т.1) вирішено створити Вінницьке обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Віноблкомунліс".

Відповідно до рішення 23 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №463 від 12.10.2001 "Про перейменування Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблкомунліс" та його перепідпорядкування головному управлінню сільського господарства та продовольства обласної державної адміністрації" (а.с.58, т.1) вирішено перейменувати Вінницьке обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Віноблкомунліс" на Вінницьке обласне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Віноблагроліс" (п.1 цього рішення).

У подальшому, рішенням 12 сесії Вінницької районної ради Вінницької області 3 скликання від 20.10.2000 "Про передачу земельних ділянок лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств району Вінницькому обласному та Вінницькому районному комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємствам "Віноблкомунліс" та "Вінрайкомунліс" (а.с.59-60, т.1) вирішено вважати за доцільне припинити право постійного користування землями лісового фонду колишніх сільськогосподарських підприємств району загальною площею 3768 га, що значаться в земельно-обліковій документації в розрізі господарств району згідно з додатком і передати їх у постійне користування створюваному районному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Вінрайкомунліс", співзасновником якого є Вінницьке обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Віноблкомунліс" (п.1 цього рішення). Також пунктом 2 рішення від 20.10.2000 вирішено "... сільським та селищним радам, районному відділу земельних ресурсів Держкомзему України, районному управлінню сільського господарства і продовольства райдержадміністрації та створюваному районному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Вінрайкомунліс" здійснити до 25.11.2000 документальну передачу-приймання в натурі (на місцевості) земель лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств у визначеному обсязі."

У п.2 додатку до рішення 12 сесії Вінницької районної ради Вінницької області 3 скликання від 20.10.2000 зазначено, що площа земель лісового фонду, що знаходились в користуванні колективних сільськогосподарських підприємств району: Вороновиця ім. Можайського - 193 га.

З інформації Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" та матеріалів лісовпорядкування (а.с.39-46, т.1) слідує, що на території Вороновицької селищної ради розташовані 4 лісових квартали, зокрема:

лісовий квартал № 76 (1 ділянка площею 39 га);

лісовий квартал № 77 (4 ділянки площею: 2,9 га, 7,1 га, 8,7 га, 16,5 га);

лісовий квартал № 78 (1 ділянка площею 36 га);

лісовий квартал № 79 (1 ділянка площею 37,4 га).

В матеріалах справи наявний акт приймання-передачі земель лісового фонду від 19.05.2020 (а.с.49-50, т.1), згідно з яким на виконання рішення 16 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №252 від 15.09.2000 комісія в складі представників Вороновицької селищної ради, Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" та Державного підприємства "Вінницький райагроліс" провели обстеження земель лісового фонду колишнього КСП ім. Можайського у зв`язку з припиненням його права постійного користування і передачею таких земель Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблагроліс" та встановили, що за земельно-обліковими документами за межами смт Вороновиця значиться 134,2 га лісів та інших лісовкритих площ, що підлягають передачі. Вказаний акт підписано представниками Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" (як стороною, що прийняла) та Вороновицької селищної ради (як стороною, що передала).

Разом з тим, згідно з листом відповідача №02-23/509 від 04.06.2020 (а.с.48, т.1), адресант просить Вінницьке обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Віноблагроліс" та регіональну філію Державного підприємства "Українське державне аерогеодезичне підприємство" негайно призупинити роботи з виготовлення землевпорядної документації по встановленню меж земельної ділянки лісового фонду загальною площею 134,2 га та вважати недійсним акт приймання-передачі земель лісового фонду від 19.05.2020.

Рішенням 55 сесії Вороновицької селищної ради 08 скликання від 30.07.2020 "Про погодження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно територіального утворення смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області" (а.с.61, т.1) вирішено погодити проект землеустрою (зміни) меж адміністративно-територіального утворення смт Вороновиця Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області на площу 1264,1000 га та вирішено подати зазначений проект землеустрою на затвердження Вінницькій районній раді (п. 1, 2 цього рішення).

В подальшому, на 71 сесії Вінницькою районною радою 7 скликання прийнято рішення №199 "Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіального утворення смт Вороновиця Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області" (а.с.62, т.1), пунктом 1 якого вирішено затвердити проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіального утворення смт Вороновиця Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області. Пунктом 2 цього рішення встановлено загальну площу населеного пункту смт Вороновиця на території Вороновицької селищної ради 1264,1000 га.

Відповідно до проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіального утворення смт Вороновиця Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.68-76, т.1), до переліку земельних ділянок, що вводяться в межі населеного пункту Вороновиця також входять земельні ділянки:

- кадастровий номер :04:001:... площею 2,4743 га;

- кадастровий номер :04:001:... площею 5,9227 га;

- кадастровий номер :04:002:... площею 0,6975 га;

- кадастровий номер :04:002:... площею 17,1843 га;

- кадастровий номер :04:002:... площею 69,1124 га.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.10.2021, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2022, у справі №120/1475/21-а рішення 71 сесії Вінницької районної ради 7 скликання №199 від 29.10.2020 "Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіального утворення смт Вороновиця Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області" визнано протиправним та скасовано. Вказане рішення набуло законної сили 01.02.2022.

У вказаному судовому рішенні зроблені, зокрема, такі висновки: "...на час прийняття Вінницькою районною радою рішення №199 від 29.10.2020, розпорядником земель лісового фонду є Вінницька обласна державна адміністрація, адже відповідачем не надано суду доказів в підтвердження того, що спірні земельні ділянки перебувають в комунальній або приватній власності, а відтак відповідні землі лісового фонду на даний час перебувають у Державній власності. При цьому, зі змісту проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіального утворення смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області вбачається, що Вінницька обласна державна адміністрація не надавала згоду на передачу в комунальну власність громади смт Вороновиця земельних ділянок лісового фонду."

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про зобов`язання Вороновицьку селищну раду передати - здійснити документальну передачу-приймання в натурі (на місцевості) земель лісового фонду площею 138,9 га колишнього СТОВ ім.Можайського, які знаходяться на території Вороновицької селищної ради, Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблагроліс".

Вирішуючи питання стосовно того, чи мав прокурор право на звернення з цим позовом в інтересах держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницької обласної ради та Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", суд враховує таке.

Відповідно до ч.3 ст.4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ч.3 ст.41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У ст.53 ГПК України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч.4 с.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Звертаючись із цим позовом прокурор обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту тим, що рішення 16 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №252 від 15.09.2000 до цього часу Вороновицькою селищною радою не виконано, при цьому відповідач намагається оформити право комунальної власності на частину земель лісового фонду державної власності шляхом їх включення до меж населеного пункту, а також вчиняє перешкоди в оформленні права постійного користування спірними земельним ділянками за Вінницьким обласним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством "Віноблагроліс".

Суд враховує, що, як слідує із листування між Вінницькою місцевою прокуратурою та Вінницькою обласною державною адміністрацією, Вінницькою обласною радою та Вінницьким обласним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством "Віноблагроліс" (а.с.92-94, т.1), позивачами не було надано жодних підтверджень стосовно самостійного звернення до суду з метою захисту порушених прав та інтересів.

Відповідно до ч.1, п."а" ч.2 ст.92 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час ухвалення цього рішення) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Враховуючи зміст позовних вимог (про зобов`язання Вороновицьку селищну раду передати - здійснити документальну передачу-приймання в натурі (на місцевості) земель лісового фонду площею 138,9 га колишнього СТОВ ім.Можайського, які знаходяться на території Вороновицької селищної ради Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблагроліс") суд доходить до висновку, що цей позов спрямований на захист права особи, стосовно якої прийнято рішення щодо набуття нею права постійного користування земельною ділянкою, від особи, яка перешкоджає в його оформленні, чим ускладнює здійснення повноважень користування майном.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постановах від 08.11.2021 у справі № 917/561/21 та від 07.12.2021 у справі № 903/865/20 додатково звернув увагу на те, що у випадку звернення прокурором за захистом інтересів держави в особі комунального підприємства/установи, необхідним є дослідження судами питання наявності у такого підприємства/установи делегованих органом місцевого самоврядування повноважень здійснювати владні управлінські функції, що, в такому випадку, наділяє комунальне підприємство/установу статусом суб`єкта владних повноважень (у розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України) як іншого суб`єкта при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі статутом Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", затвердженого рішенням 24 сесії Вінницької обласної ради 7 скликання від 28.09.2017 №496 (а.с.208-216, т.2), дане підприємство засноване на спільній власності територіальних громад Вінницької області та є об`єктом права спільної часткової власності територіальних громад області, управління яким здійснює Вінницька обласна рада (п. 1.1. цього статуту).

Як вказано в пп.2.1.1. п.2.1. статуту Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", затвердженого рішенням 24 сесії Вінницької обласної ради 7 скликання від 28.09.2017 за №496, останнє створено з метою ведення лісового господарства, включаючи питання охорони, захисту, раціонального використання та заготівлі лісових ресурсів і відтворення лісів, що знаходяться в постійному користуванні цього підприємства.

Вказаним статутом Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", затвердженого рішенням 24 сесії Вінницької обласної ради 7 скликання №496 від 28.09.2017 на це підприємство покладено також функції зі здійснення контролю за охороною та захистом лісів від шкідників та хвороб, веденням мисливського господарства, додержанням вимог пожежної безпеки і виконанням санітарних правил в лісах (пп.2.2.20. статуту).

За таких обставин, суд доходить висновку, що Вінницька обласна рада делегувала Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблагроліс" управлінські функції охорони, захисту, раціонального використання та заготівлі лісових ресурсів і відтворення лісів, які перебувають у його віданні, що, з урахуванням бездіяльності позивачів стосовно звернення до суду, дає право прокурору на звернення з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку аргументам, наведеним учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, чи були порушені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, суд зазначає наступне.

Положеннями ч.1 ст.2 Земельного кодексу України №561-XII від 18.12.90 (в редакції, чинній на 12.07.2000) визначено, що відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на: 1) землі сільськогосподарського призначення; 2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); 3) землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення; 4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; 5) землі лісового фонду; 6) землі водного фонду; 7) землі запасу.

Згідно з ч.1 ст.4 Земельного кодексу України №561-XII від 18.12.90 (в редакції, чинній на 12.07.2000) у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність.

Відповідно до ч.1-5 ст.7 Земельного кодексу України №561-XII від 18.12.90 (в редакції, чинній на 12.07.2000) користування землею може бути постійним або тимчасовим.

Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку.

Тимчасове користування землею може бути короткостроковим - до трьох років і довгостроковим - від трьох до двадцяти п`яти років. У разі виробничої необхідності ці строки може бути продовжено на період, що не перевищує одного строку відповідно короткострокового або довгострокового тимчасового користування.

Користування землею на умовах оренди для сільськогосподарських цілей повинно бути, як правило, довгостроковим.

У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства; сільськогосподарським підприємствам і організаціям; громадським об`єднанням; релігійним організаціям; промисловим, транспортним та іншим несільськогосподарським підприємствам, установам і організаціям; організаціям, зазначеним у статті 70 цього Кодексу для потреб оборони; для ведення лісового господарства спеціалізованим підприємствам; житловим, житлово-будівельним, гаражно-будівельним і дачно-будівельним кооперативам; спільним підприємствам, міжнародним об`єднанням і організаціям з участю українських, іноземних юридичних і фізичних осіб, підприємствам, що повністю належать іноземним інвесторам.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст.12 Земельного кодексу України №561-XII від 18.12.90 (в редакції, чинній на 12.07.2000) до відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: надання земельних ділянок у користування в порядку, встановленому статтею 19 цього Кодексу та вилучення земель відповідно до статті 31 цього Кодексу

Як вказано в ч.4 ст.19 Земельного кодексу України №561-XII від 18.12.90 (в редакції, чинній на 12.07.2000) Обласні Ради народних депутатів надають земельні ділянки: із земель усіх категорій за межами населених пунктів для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів та інших лінійних споруд; в усіх інших випадках, крім передбачених частинами першою, другою, третьою і п`ятою цієї статті.

Частиною 5 ст.31 Земельного кодексу України №561-XII від 18.12.90 (в редакції, чинній на 12.07.2000) визначено, що вилучення земель на території області за межами населених пунктів провадиться за рішенням обласної Ради народних депутатів у разі їх надання: для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів та інших лінійних споруд, крім випадків, передбачених статтею 33 цього Кодексу; для будівництва промислових підприємств, інших несільськогосподарських потреб, а також в усіх інших випадках, крім передбачених частинами другою і четвертою цієї статті та статтями 32 і 33 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1, 2 ст.9 Лісового кодексу України (в редакції, чинній на 11.05.2000) визначено, що користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим спеціалізовані підрозділи (далі - постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 1 ч.1 ст.13 Лісового кодексу України (в редакції, чинній на 11.05.2000) передбачено, що до відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить надання земельних ділянок лісового фонду за межами населених пунктів у постійне користування та припинення права користування ними.

Положеннями п.21 ч.1 ст.43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на 01.08.2000) визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами 1, 3 ст.23 Земельного кодексу України №561-XII від 18.12.90 (в редакції, чинній на 12.07.2000) визначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Отже, суд доходить до висновку, що приймаючи рішення №217 від 06.07.2000 "Про передачу земельних ділянок лісового фонду" та №252 від 15.09.2000 "Про передачу земель лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблкомунліс" та відповідним районним структурам" Вінницька обласна рада 3 скликання діяла у спосіб та порядок, визначений законом.

Суд також враховує висновки стосовно застосування норм права, викладені в п.91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, де зазначено, що підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку. Такий акт лише посвідчував відповідне право та не мав самостійного юридичного значення.

Таким чином, суд доходить висновку, що при вирішенні питання набуття права постійного користування вирішальним є встановлення наявності рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, яким таке право було надано особі та в подальшому посвідчено державним актом.

Отже, підставою набуття Вінницьким обласним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством "Віноблагроліс" права постійного користування та спірну земельну ділянку є рішення Вінницької обласної ради №217 від 06.07.2000 та №252 від 15.09.2000, яке внаслідок перешкоджання відповідача не виконано.

Відповідно до абз.1 ч.1 розділу X Земельного кодексу України №2768-III від 25.10.2001 рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

01.01.2013 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" №5245-VI від 06.09.2012, відповідно до п. 3, 4 розділу II якого з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу, а також земель, які відповідно до закону віднесені до комунальної власності.

Абзацами 1-10 п.24 розділу X ЗК України визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Враховуючи наведені положення суд вважає, що спірні земельні ділянки станом на день прийняття цього судового рішення знаходяться в державній власності і розпорядником таких земель є Вінницька обласна державна адміністрація, як це слідує із Закону України "Про місцеві державні адміністрації", а не Вороновицька селищна рада, на чому наполягає відповідач.

При цьому, аналогічні висновки зроблені і в рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 18.10.2021 у справі №120/1475/21-а, яке набуло законної сили.

З огляду на ст.45 Лісового кодексу України лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Пунктом 2 ч.1 ст.46 Лісового кодексу України визначено, що лісовпорядкування передбачає, зокрема: виконання відповідних топографо-геодезичних робіт і спеціального картографування лісів, виготовлення планово-картографічних матеріалів.

Суд враховує, що згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/6211/14-ц правовий статус земельної ділянки як такої, що належить до земель лісогосподарського призначення, встановлюється на підставі матеріалів лісовпорядкування.

Наявними у справі матеріалами лісовпорядкування, зокрема, планшетом лісовпорядкування №15 (а.с.100-103, т.3) підтверджується, що на території Вороновицької територіальної громади розташовані 4 лісових квартали, зокрема:

лісовий квартал № 76 (1 ділянка площею 39 га);

лісовий квартал № 77 (3 ділянки площею: 2,9 га, 7,1 га, 16,5 га);

лісовий квартал № 78 (1 ділянка площею 36 га);

лісовий квартал № 79 (1 ділянка площею 37,4 га).

З огляду на положення п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1, 10 ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем вимоги рішення 15 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №217 від 06.07.2000 "Про передачу земельних ділянок лісового фонду" та рішенням 16 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №252 від 15.09.2000 "Про передачу земель лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблкомунліс" та відповідним районним структурам" станом на сьогодні не виконані та чиняться перешкоди у належному оформленні права постійного користування на спірні земельні ділянки.

Враховуючи усе наведене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги прокурора про зобов`язання Вороновицьку селищну раду передати - здійснити документальну передачу-приймання в натурі (на місцевості) земель лісового фонду площею 138,9 га Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблагроліс" є правомірними та обґрунтованим.

Розглядаючи заяву Вороновицької селищної ради про закриття провадження у справі б/н від 12.05.2022 (а.с.79, т.2), суд виходить із наступного.

Обґрунтовуючи свою заяву відповідач зазначає, що вимоги, які ставить прокурор, стосуються виконання рішення 16 сесії Вінницької обласної ради 3 скликання №252 від 15.09.2000 "Про передачу земель лісового фонду колишніх колективних сільськогосподарських підприємств Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблкомунліс" та відповідним районним структурам". На думку заявника, даний спір стосується бездіяльності суб`єкта владних повноважень - Вороновицької селищної ради, а тому підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Натомість завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Суд звертається до висновків стосовно застосування норм права, висвітлених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №463/6961/18, де вказано, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії чи рішення суб`єкта владних повноважень.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору (такі висновки вказано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 605/567/17).

Враховуючи те, що спір у даній справі обумовлений порушенням майнового інтересу, який полягає у створенні перешкод в реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, а відтак і права володіння та користування нею, при ухваленні рішення в цій справі підлягають з`ясуванню обставини щодо наявності відповідних прав, суд доходить висновку, що даний спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, а тому відмовляє у задоволенні заяви Вороновицької селищної ради про закриття провадження у справі б/н від 12.05.2022.

Стосовно обраного способу захисту, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, згідно з якими розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Частиною 1 ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, позивачем негаторного позову може бути не лише власник, а й титульний володілець майна, щодо якого відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику. Крім того, негаторний позов має на меті усунення порушень зазначених повноважень власника, які наявні на момент вирішення спору.

Суд бере до уваги також висновки щодо застосування норм права, висвітлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, згідно з якими негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Беручи до уваги те, що відповідач, який не наділений правомочностями щодо спірної земельної ділянки, чинить перешкоди в оформленні права постійного користування на неї за Вінницьким обласним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством "Віноблагроліс", ускладнює здійснення повноважень користування цим майном (відмовляється виконувати рішення, яке є правоустановлюючим документом по набуттю права постійного користування, та чинить перешкоди в оформленні відповідного права), суд доходить висновку, що прокурором обрано вірний спосіб захисту порушених прав.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст. 76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

За правилами ст.129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 136, 137, 138, 139, 140, 144, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати Вороновицьку селищну раду Вінницького району Вінницької області (Україна, 23252, Вінницька обл., Вінницький р-н, смт Вороновиця, вул. Козацький Шлях, буд. 60, ідентифікаційний код: 04326069) передати - здійснити документальну передачу-приймання в натурі (на місцевості) земель лісового фонду площею 138,9 га колишнього СТОВ Ім.Можайського, які знаходяться на території Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, - Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству "Віноблагроліс" (Україна, 21022, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Сергія Зулінського, буд. 9, ідентифікаційний код: 31128012), а саме земельних ділянок:

- в лісовому кварталі № 76 (1 ділянка площею 39 га),

- в лісовому кварталі № 77 (3 ділянки площею: 2,9 га, 7,1 га, 16,5 га),

- в лісовому кварталі № 78 (1 ділянка площею 36 га),

- в лісовому кварталі № 79 (1 ділянка площею 37,4 га).

3. Стягнути з Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області (Україна, 23252, Вінницька обл., Вінницький р-н, смт Вороновиця, вул. Козацький Шлях, буд. 60, ідентифікаційний код: 04326069) на користь Вінницької обласної прокуратури (вул.Монастирська, буд.33, м.Вінниця, 21100; ідентифікаційний код юридичної особи: 02909909) 2270,00 грн витрат зі сплати судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Повний текст судового рішення направити згідно переліку.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256, 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено 31 травня 2023 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. ухвали:

1 - до справи;

2 - прокурору ();

3 - Вінницькій обласній державній адміністрації ();

4 - Вінницькій обласній раді ();

5 - Вінницькому обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству ();

6,7 - Вороновицькій селищній раді (, ІНФОРМАЦІЯ_1);

8,9 - Вінницькій районній раді (Хмельницьке шосе,17, м.Вінниця, 21036) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронну адресу ();

10,11 - Вінницькому обласному управлінню лісового та мисливського господарства (вул.Пирогова, 26, м.Вінниця, 21000) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронну адресу (ІНФОРМАЦІЯ_2);

12,13 - Державному спеціалізованому господарському підприємству "Ліси України" (вул.Руставелі Шота, буд.9А, м.Київ, 01601) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення