ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023 року м.Дніпро Справа № 904/4292/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023 (суддя Панна С.П., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 13.03.2023) у справі №904/4292/22

за позовом Фізичної особи-підприємця Дзюби Олександра Івановича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", 52210, Дніпропетровська область, м.Жовті Води, вул.Горького, буд.2,

про стягнення заборгованості за Договором про закупівлю товару №580/13/364В від 27.09.2021 з урахуванням інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Фізична особа-підприємець Дзюба Олександр Іванович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості у розмірі 123 176,99грн., з яких: заборгованість за Договором про закупівлю товару № 580/13/364В від 27.09.2021 у розмірі 101 722,50грн., інфляційні втрати у розмірі 21 454,49грн.

Також позивач просить суд стягнути судовий збір у розмірі 2 481,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 800,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору № 580/13/364В про закупівлю товару від 27.09.2021 в частині оплати за надані послуги.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023 позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Фізичної особи-підприємця Дзюби Олександра Івановича, заборгованість за договором № 580/13/364/В про закупівлю товару від 27.09.2021 в сумі 101 722,50грн., інфляційні втрати в розмірі 21 454,49грн., судовий збір у розмірі 2 481,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 800,00грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням у частині стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 7800 грн, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм процесуального права, зокрема, ненадання судом оцінки критерію розумності розміру витрат на правничу допомогу для цієї справи, просить рішення в оскаржуваній частині скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу.

При цьому в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що договором про надання правової допомоги не було визначено розміру гонорару, а тому сума 7800 грн є необґрунтованою і не підтвердженою.

Також апелянт вважає, що сума витрат на правничу допомогу у цій справі не відповідає критерію розумності, оскільки позивачем надано до суду лише позовну заяву, тобто заяву по суті справи, яка, судячи з її змісту, не вимагала значних витрат часу на її складення, клопотання про долучення до матеріалів справи документів та акту приймання-передачі послуг адвоката.

Апелянт вважає, що час витрачений адвокатом і зазначений у акті приймання-передачі наданих послуг є завищеним, а відповідно до матеріалів справи адвокатом не вчинялись будь-які дії направлені на збирання доказів. Крім того, позивачем не надано до справи детального опису робіт (наданих послуг), а тому вважає відсутніми підстави для стягнення 7800 грн витрат на правничу допомогу.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався, про надання часу для подачі відзиву повідомлявся рекомендованим повідомленням (№439).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Антонік С.Г., Березкіна О.В.

Ухвалою від 30.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023 у справі № 904/4292/22; з урахуванням ціни спору справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) сторін, сторонам наданий час для подачі відзиву, заяв, клопотань.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Фізична особа-підприємець Дзюба Олександр Іванович звернувся з позовною заявою до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості у розмірі 123 176,99грн., з яких: заборгованість за Договором про закупівлю товару № 580/13/364В від 27.09.2021 у розмірі 101 722,50грн., інфляційні втрати у розмірі 21 454,49грн.

Також позивач просить суд стягнути судовий збір у розмірі 2 481,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 800,00грн.

Ухвалою суду від 23.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. Ухвала суду від 23.11.2022, у зв`язку із відсутністю фінансування, була направлена відповідачу на його електронну адресу та була доставлена до електронної скриньки 24.11.2022, про що свідчить довідка Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа. Також, 25.11.2022, на електронну адресу відповідача була направлена ухвала суду від 23.11.2022 з електронної адреси .

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023 позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Фізичної особи-підприємця Дзюби Олександра Івановича, заборгованість за договором № 580/13/364/В про закупівлю товару від 27.09.2021 в сумі 101 722,50грн., інфляційні втрати в розмірі 21 454,49грн., судовий збір у розмірі 2 481,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 800,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд, виходив із того, що позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання з поставки товару, в свою чергу, відповідач не виконав зобов`язань з оплати товару у повному обсязі та у визначений строк, внаслідок чого за ним обліковується заборгованість у розмірі 101 722,50 грн. З урахуванням наявності простроченої заборгованості є обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 21 454,49 грн за період з січня 2022 по жовтень 2022 року.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення договору та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, зважаючи на відсутність заперечень відповідача стосовно розміру витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про те, що заявлена до стягнення сума компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 800,00 грн. є справедливою, співрозмірною та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується апелянтом лише в частині стягнутої суми витрат на правничу допомогу в розмірі 7800,00 грн.

Оскільки рішення суду в частині стягнення основної заборгованості та інфляційних втрат заявником апеляційної скарги не оскаржується, тобто не є вимогою апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7800 грн, з наступних мотивів.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складності справи; значення розгляду справи для сторін, часу, необхідного для вчинення тих чи інших дій, розміру судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21, від 22.02.2023 у справі №911/5429/14).

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19.

Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такі правові висновки було підтверджено і в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Згідно матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідача: 7800,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем про стягнення вищенаведених витрат зазначено у позовній заяві (а.с.1-18).

Отже, позивачем дотримано вимог ст.124 ГПК України.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до матеріалів справи, про понесені судові витрати та їх орієнтовний розмір зазначено у позові, як і відповідні докази подані одночасно з позовом, відтак, заявником дотримані строки на подання доказів, визначені ч.8 ст.129 ГПК України.

В підтвердження факту понесених ФОП Дзюба О.І. судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, позивачем надано:

1) договір на надання професійної правничої допомоги від 22.08.2022 № 22/08-2;

2) додаток № 1 від 06 жовтня 2022 року до договору про надання професійної правничої допомоги № 22/08-2 від 22..08.2022;

3) платіжне доручення від 13 жовтня 2022 року № 805 про сплату 7800,00грн.;

4) копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 03.09.2012 № 2622;

5) ордер від 06.10.2022 серія АЕ № 1100879.

Так, 22.08.2022 між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "Апріорі" (Адвокатське об`єднання) та Фізичною особою-підприємцем Дзюбом Олександром Івановичем (клієнт) був укладений договір на надання професійної правничої допомоги № 22/08-2, відповідно до п.1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту усіма законними методами та способами для захисту та відновлення порушених, оспорюваних та/або невизнаних прав і законних інтересів клієнта, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати адвокатського об`єднання.

Згідно з п. 5.1. вищевказаного договору, гонорар за професійну правничу допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок адвокатського об`єднання.

Розмір гонорару адвокатського об`єднання, а також умови і порядок його сплати визначаються у додатках до цього договору (п. 5.3. договору).

За умовами п. 5.5. договору у разі закінчення надання правничої допомоги, визначеної у кожному конкретному додатку до договору, сторонами складається відповідний акт про надання професійної правничої допомоги, що підписується уповноваженими представниками кожної зі сторін.

В акті про надання професійної правничої допомоги зазначаються: дата і місяць його складання, обсяг наданої адвокатським об`єднання правничої допомоги, розмір гонорару, наявність або відсутність претензій клієнта щодо надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням і банківські реквізити сторін (п. 5.6. договору).

Відповідно до п. 5.8. договору протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання акту про надання професійної правничої допомоги по договору клієнт зобов`язується підписати та повернути адвокатському об`єднанню один примірник зазначеного акту.

Акт про надання професійної правничої допомоги вважається підписаним сторонами без зауважень та заперечень, якщо протягом 5 календарних днів з моменту його отримання клієнтом останній не повернув його або не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення та/або зауваження на акт. (п.5.9. договору)

За умовами п. 12.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 або до закінчення надання адвокатським об`єднанням правничої допомоги, визначеної в додатках до договору.

06.10.2022 сторони уклали до договору додаток № 1, в якому погодили надання адвокатським об`єднанням наступної правничої допомоги клієнту та розмір гонорару за її надання:

1) надання правової інформації, усної консультації і роз`яснення (із вивченням та аналізом документів) щодо стягнення у судовому порядку з ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат (код за ) на користь клієнта заборгованості за договором про закупівлю товару № 580/13/364В від 27.09.2021, а також інфляційних втрат; розмір гонорару (фіксований) складає 1 150,00грн. без ПДВ;

2) складення позовної заяви та обґрунтованого розрахунку щодо стягнення у Господарському суді Дніпропетровської області ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат (код за ) на користь клієнта заборгованості за договором про закупівлю товару № 580/13/364В від 27.06.2021, а також інфляційних втрат; розмір гонорару (фіксований) складає 6 650,00грн. без ПДВ;

3) складення клопотань, заяв, письмових пояснень та інших процесуальних документів, в т.ч. відповіді на відзив ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат (код за ) у справі, яка розглядатиметься у Господарському суді Дніпропетровської області за позовом клієнта до ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат про стягнення заборгованості за договором про закупівлю товару № 580/13/364В від 27.09.2021, а також інфляційних втрат; розмір гонорару (фіксований) складає 800,00грн. без ПДВ - за один процесуальний документ;

4) представництво інтересів клієнта у судовому засіданні в Господарському суді Дніпропетровської області у справі за позовом останнього до ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат (код за ) про стягнення заборгованості за договором про закупівлю товару № 580/13/364В від 27.09.2021, а також інфляційних втрат; розмір гонорару (фіксований) складає 1 000,00грн. без ПДВ - за участь в одному судовому засіданні.

Відповідно до п.4 додатку № 1 від 06.10.2022 до договору про надання професійної правничої допомоги № 22/08-2 від 22.08.2022 сторони погодили наступний порядок сплати гонорару, передбаченого п.1 дійсного додатку до договору, а саме:

- гонорар, визначений в п.п. 1, 2 таблиці п.1 дійсного додатку до договору, що складає 7800,00 грн. без ПДВ, клієнт зобов`язується сплатити адвокатському об`єднанню протягом 3 календарних днів з моменту підписання даного додатку до договору;

- гонорар, визначений в п.п.3, 4 таблиці п.1 дійсного додатку до договору, клієнт зобов`язується сплатити адвокатському об`єднанню протягом 3 календарних днів з моменту надання відповідної правничої допомоги.

Згідно умов, погоджених сторонами у додатку №1 від 06.10.2022 до договору від 22.08.2022 №22/08-2 розмір гонорару є фіксованим.

У п.п.133-135 постанови Великої Палати Верховного суду від 22.11.2022 у справі №922/1964/21 суд виснуване наступне: «Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.»

З цих підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про невизначення сторонами такої істотної умови договору, як ціна (гонорар).

На підтвердження витрат Позивач подав платіжне доручення №805 від 13.10.2022 на суму 7800,00 грн, у призначенні платежу якого зазначено: гонорар згідно додатку №1 від 06.10.2022 до договору про надання професійної правничої допомоги №22/08-2 від 22.08.2022 (арк.с. 27).

Згідно матеріалів справи представництво інтересів ФОП Дзюби О.І. у справі № 904/4292/22 здійснювалось адвокатом Адвокатського об`єднання Ботвінко Романом Анатолійовичем, який діяв на підставі ордеру серія АЕ № 1100879 від 06.10.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2622 від 03.09.2012 (а.с.125, 126).

Процесуальні документи, наявні у справі (позов, розрахунки) підтверджують надання правової допомоги позивачу у цій справі адвокатом Ботвінко Р.А.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що матеріали справи не містять підписаного сторонами акту про надання професійної правничої допомоги. Разом з тим, з огляду на умови п. п. 5.5. договору та п. п. 2, 3 додатку № 1 до договору надання правничої допомоги не є закінченим. При цьому, умови оплати, визначені додатком №1 від 06.10.2022 до договору, не пов`язані із підписанням відповідного акту.

За приписами ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Оскільки:

- позивачем у договорі визначений фіксований розмір гонорару адвоката (вартість наданих послуг), який, згідно постанови Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, не залежить від обсягу робіт і витраченого адвокатом часу, а відтак є погодженим,

- витрати на правничу допомогу позивачем документально підтверджені і пов`язані із веденням даної справи,

- процесуальні документи у цій справі підтверджують надання правничої допомоги позивачу адвокатом Адвокатського об`єднання Ботвінко Р.А.,

- відповідач у суді першої інстанції не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу,

- судом першої інстанції здійснена оцінка рівня адвокатських витрат в розрізі їх обґрунтованості та необхідності, як обов`язкового критерію при розподілі судових витрат,

тому суд підставно дійшов висновку, що заявлені до стягнення позивачем витрати на правничу допомогу відповідають критерію розумності і обґрунтованості таких витрат, їх реальності (фактичного понесення позивачем), відповідно, задовольнив позовні вимоги та стягнув з відповідача на користь позивача 7800 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наведеним повністю спростовуються доводи апеляційної скарги, що сума витрат на правничу допомогу у цій справі не відповідає критерію розумності згідно вчинених адвокатом дій.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність детального опису робіт, колегія суддів зазначає наступне.

Стосовно змісту детального опису робіт, Велика Палати Верховного Суду у пунктах 139-147 постанови від 22.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначила наступне:

«Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.»

При цьому, слід зазначити, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21 наведене наступне: «Частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України хоча і містить положення про те, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, проте ця норма не передбачає (не конкретизує), що такий детальний опис робіт (наданих послуг) має бути оформлений окремим документом.

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Наведене підтверджується численною усталеною практикою Верховного Суду, згідно з якою детальний опис робіт (наданих послуг) як окремий документ до суду не подавався, а Верховний Суд брав до уваги те, що такий детальний опис робіт (наданих послуг) міститься в інших наданих стороною доказах та визнавав достатніми надані стороною докази в їх сукупності (серед яких був відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) як окремий документ) на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу (постанови та додаткові постанови Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 910/18954/17, від 16 червня 2021 року у справі 3 904/1672/19, від 18 червня 2020 року у справі № 873/91/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 911/1006/19, від 07 липня 2020 року у справі № 914/1002/19, від 07 грудня 2020 року у справі № 910/11361/19 та інші).»

З урахуванням встановлення у додатку до договору фіксованого гонорару адвоката та з огляду на процесуальні документи наявні у цій справі, складені адвокатом Ботвінко Р.А., наведеному у самій позовній заяві детального опису здійснених робіт за договором про надання правничої допомоги, не приймаються доводи апелянта про відсутність у справі детального опису робіт.

Колегія суддів також зазначає, що відсутність детального опису робіт не є безумовною підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, відповідної норми чинний Господарський процесуальний кодекс України не містить. При цьому, при розгляді заяви про розподіл судових витрат суд надає оцінку поданим доказами в цілому відповідно до вимог ст.86 ГПК України.

З цього приводу постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.01.2023 у справі №910/8342/21 було скасовано ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 щодо відмови в ухваленні додаткової постанови у зв`язку із відсутністю детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а додаткового рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023 у справі № 904/4292/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023 у справі №904/4292/22 залишити без змін.

Судові витрати Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.05.2023.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна