ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/348/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Актив"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Р"

про стягнення 22 172,19 грн. інфляційні втрати та 3 492,07 грн. 3% річних

Секретар судового засідання Лиманський А. Ю.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Актив" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Р" про стягнення боргу 99 494,36 грн., з яких 73 830,10 грн. основний борг, 22 172,19 грн. інфляційні втрати, 3 492,07 грн. 3% річних.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спір виник у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору поставки №21П від 16.07.2018 в частині своєчасної оплати коштів за отриманий товар. Окрім того, за неналежне виконання грошових зобов`язань позивач, посилаючись ст.625 ЦК України та умови Договору нарахував відповідачу 3 492,07 грн. - 3% річних, 22 172,19 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 12.04.2023 року, не надав, вимог не заперечив. Відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 12.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до слухання в засіданні на 10 травня 2023 р. на 11:40 год.

04.05.2023 від ТОВ "Трейд Актив" надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій вказав, що відповідачем сплачено основну частину боргу у сумі 73 830,10 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача 3 492,07 грн. - 3% річних, 22 172, 19 грн. - інфляційні втрати.

Вказана заява відповідає вимогам ст.ст. 46, 170 ГПК України, тому прийнята судом.

04.05.2023 року від представника позивача адвоката Тріуса Руслана Олеговича надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, та доручити проведення відеоконференції Господарському суду Тернопільської області.

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Тріуса Руслана Олеговича про участь у засіданні суду в режимі відеоконференції в приміщенні суду відмовити.

Ухвалою від 16.05.2023 року розгляд справи призначено на 26 травня 2023 р. на 11:20 год.

24 травня 2023 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи № 918/348/23 без участі представника позивача ТОВ "Трейд Актив" адвоката Тріуса Р.О. за наявними і матеріалах справи документами.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 26.05 2023 року не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.202 ГПК України). Тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників позивача та відповідача за наявними у справі доказами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, давши правову оцінку доказам, які мають значення для вирішення справи, господарський суд прийшов до наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

16 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Актив", як Постачальник та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арго-Р", як Покупець укладено Договір поставки №21П (далі - Договір) (а.с. 6-8).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити товари, а Покупець приймає у власність товари згідно зі специфікацією й оплачує їх вартість за ціною, що зазначається в специфікації. В накладних вказується найменування товару його кількість, асортимент і ціна, не більша, ніж у специфікації. Специфікації є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно з п. 1.4. Договору загальна сума Договору складається з окремих сум операцій, проведених на виконання даного Договору згідно з накладними.

Датою укладення договору 16 липня 2018 року, сторони погодили та підписали між собою Протокол розбідностей до Договору, який є невід`ємною частиною Договору (а.с. 9-10).

Відповідно до п. 2.1. Договору, узгоджено Сторонами у протоколі розбіжностей, Покупець проводить оплату з відтермінуванням протягом 60 календарних днів з моменту отримання товару.

Згідно з п. 2.2 Договору умови розрахунків по даному Договору підлягають обов`язковій зміні про досягненні між Покупцем та виробниками товарів, які є предметом даного Договору, умов співпраці, відмінних від тих, які були закріплені даним Договором. Покупець зобов`язаний протягом 10 днів з моменту погодження нових умов співпраці з виробниками товарів, які є предметом даного Договору, письмово повідомити Постачальника про нові умови співпраці, а Постачальник зобов`язаний підписати додатки до даного Договору з новими умовами співпраці протягом того ж тепміну.

Пунктом 2.3. договору, узгодженого Протоколом розбіждностей зазначено, що Покупець має право повернути Постачальнику товари, що були поставлені останнім Покупцю, якщо термін придатності/зберігання товарів сплине не більше ніж на 70%.

Пунктом 4.2. договору, узгодженого Протоколом розбіждностей зазначено, що Постачальник зобов`язаний в межає 5 денного терміну після отриманняф замовлення-заявки поставити товар Покупцю згідно з умовами Договору. У випадку невиконання умов п.4.2. Постачальник зобов`язаний сплатити Покупцю штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення поставки (п. 4.3).

Постачальник здійснює доставку товару в кількості та асортименті відповідно до замовлення-заявки Покупця. Замовлення-заявка формується та узгоджується Сторонами, виходячи з наявного на складі Постачальника асортименту товару на день її формування. Часткова доставка товарів, які зазначені у замовлені-заявці дозволяється у випадку відсутності необхідної кількості, замовленого, товару на залишках Постачальника на момент погрузки товару (п. 4.4. Договору , узгодженого Протоколом розбіждностей) .

Згідно з п. 10.1. Договору , даний мДоговір набуває чинності з моменту його підписання та діє лдо 31.12.2019 р. Строк дії даного Договору автоматично продовжується на термін один рік, якщо за 30 днів до закінчення його строку дії жодна із сторін не повідомить іншу в письмовій формі про свій намір змінити чи припинити його дію.

Договір підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача.

На виконання умов Договору Позивач у період з 18.07.2018 р. по 17.01.2022 р. передав у власність Відповідачу товар на загальну суму 1 779 509,98 грн., а Покупець його прийняв без будь- яких зауважень, що підтверджується долученими копіями видаткових накладних.

Покупець в свою чергу, у встановлений Договором строк, свій обов`язок по оплаті поставлених Товарів виконав частково, чим допустив прострочення виконання грошових зобов`язань.

За вказаний вище період, Відповідач сплатив кошти на загальну суму 1 698 177,42 грн.

Згідно з п. 2.4. Договору Покупець має право повернути Постачальнику товар, що були поставлені останнім Покупцю, а Постачальник повинний прийняти такі товари у рахі, якщо термін придатності/зберігання товарів до кінця терміну їх реалізації Покупцем сплине більше ніж на 80%.

Покупець керуючись даним пунктом Договору повернув Товар Постачальнику на загальну суму 7 502,46 грн. Отже, загальний розмір погашеної заборгованості за договором - 1 705 679,88 грн.

Враховуючи вищевикладене, поточна основна заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 73 830,10 грн. Вказана заборгованість підтверджується підписаним між Сторонами Актами взаєморозрахунків(а.с. 141-142, 144).

З метою досудового врегулювання спору Позивачем направлялась на адресу Відповідача претензія вих.№41 від 05.09.2022 в якій зазначалось, що за Відповідачем станом на 05.09.2022 р. рахується дебіторська заборгованість в сумі 98 830,10 грн. термін по оплаті якої вже минув (більше 60 днів) . Крім цього, Позивач просив Відповідача погасити прострочену заборгованість за Договором протягом семи днів з моменту отримання претензії (а.с. 146).

Станом на 03.04.2023 року Відповідачем частково погашено заборгованість в сумі 25000,00 грн., відтак, непогашеними залишилось 73 830,10 грн основного боргу.

Під час розгляду справи в суді відповідач сплатив 73 830,10 грн. основного боргу. Вказане підтверджується копією виписки з банківського рахунку ТОВ "Трейд Актив" за період 13.04.2023 та 19.04.2023 р.

Окрім того, внаслідок прострочення виконання зобов`язань, відповідачу нараховано 3 492,07 грн. 3% річних, 22 172,19 грн. інфляційні втрати.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання товару/продукції за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає порушеними свої права в частині своєчасної оплати отриманого відповідачем товару.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З врахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги ті обставини що матеріалами справи стверджено поставку товару на суму позовних вимог про стягнення 73830,10 грн.

У справі містяться докази оплати товару на суму 73 830,10 грн. основного боргу. Вказане підтверджується копіями виписки з банківського рахунку на суму 73 830,10 грн. Позивачем з посиланням на ст.46 ГПК України було зменшено позовні вимоги на суму 73 830,10 грн. основного боргу у зв`язку з його погашенням після відкриття провадження у справі.

Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин заданих умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як свідчать обставини справи, позивач виконав договірні зобов`язання, натомість відповідач здійснив оплату виконаних робіт несвоєчасно.

Доказів, які б свідчили про виявлені та заявлені відповідачем претензії щодо якості чи обсягу товару, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Позивач нарахував 3 492,07 грн. - 3% річних та 22 172,19 грн. - інфляційні втрати.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З врахуванням наведеного, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Висновки суду.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, а відтак про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 3 492,07 грн. - 3% річних та 22 172,19 грн. - інфляційних втрат.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Відповідач не надав попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат.

Відповідно до п. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тому, судові витрати понесені позивачем у виді судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГО-Р" (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 93, , р/р IBAN НОМЕР_1 в АБ "Південний", МФО 328209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД АКТИВ" (вул. Містечко, 48, с. Довжанка, Тернопільський район, Тернопільська область, 47708, , р/р IBAN НОМЕР_2 в АТ АКБ "Львів", МФО 325268) 3% річних у сумі 3 492 (три тисячі чотириста дев`яносто дві) грн. 07 коп., інфляційні втрати в сумі 22 172 (двадцять дві тисячі сто сімдесят дві) грн. 19 коп., 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 26 травня 2023 року.

Суддя Бережнюк В.В.