ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/528/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецконтроль Логістика", м.Київ, вул.Звіринецька,63

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком", Черкаська область, Уманський район, с.Ладижинка, пров.Козацький,17

про стягнення заборгованості у сумі 36429,80 грн,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Мазур І.С. адвокат за ордером в режимі ВКЗ;

від відповідача: участі не брав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецконтроль Логістика" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" з вимогами про стягнення 36429,80 грн, з них:

25000,00 грн заборгованості за договором субсуборенди від 02.07.2021 №02/07-21/210ДР129,

7609,25 грн інфляційних втрат,

2842,47 грн штрафу,

978,08 грн 3% річних,

та про відшкодування судових витрат у розмірі 11184,00 грн (8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, 2684,00 грн судового збору та 500,00 грн поштових витрат).

Участь представників сторін в засіданні обов`язковою не визнавалась.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі вручена представнику відповідача 02.05.2023, про що свідчить розписка про отримання в поштовому повідомленні.

Представник позивача вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Вказує на проведення відповідачем часткового розрахунку за договором суборенди дорожньої техніки, що враховано позивачем при зверненні з позовом.

Відповідач відзиву не надав, вимоги не заперечив.

За результатами судового розгляду оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст.ст.233, 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Між позивачем (суборендодавець, кредитор, стягувач) ТОВ "Спецконтроль Логістика" в особі директора Пузь І.В., що діє на підставі Статуту, та відповідачем (суборендар, боржник) ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" в особі Голови ради директорів Павлічева С.В., що діє на підставі Статуту, 02.07.2021 був укладений договір субсуборенди №02/07-21/210ДР129 (а.с.12-15), за умовами якого орендодавець передав у строкове оплатне користування екскаватор колісний New Holland MH Plus ідентифікаційний номер 544523, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з екіпажем (оператором/механізатором), та погодився прийняти оплату за користування, а орендар прийняв в користування дану техніку та погодився вносити орендну плату на умовах договору.

02.07.2021 був підписаний акт приймання-передачі колісного екскаватора в субсуборенду між сторонами (а.с.14).

За наслідком виконання зобов`язання позивачем було надано послуги перебазування екскаватора та між сторонами підписано акт приймання-передачі робіт (послуг) №454 від 16.12.2021 на суму 25000 грн (з ПДВ) (а.с.15). На підставі даного акту позивачем виставлений рахунок на оплату №445 від 16.12.2021 (а.с.16).

Господарська операція підтверджена складанням податкової накладної №30 від 16.12.2021 та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.18).

Рахунок не оплачений і сторонами підписано акт звірки заборгованості за період 01.01.2021-31.12.2021 (а.с.17). Заборгованість підтверджена відповідачем та не погашена.

Позивачем на адресу відповідача направлена претензія вих.№03/27 від 06.03.2023 з вимогою погашення заборгованості. Відповідач на вимогу не відреагував, заборгованість не погасив.

Відповідач відзиву не подав, вимоги не заперечив. Доказів погашення заборгованості, належного виконання договору відповідачем не подано.

Ухилення відповідача від виконання зобов`язання за договором стали причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення заборгованості, обтяжень боргу та санкцій з відповідача в сумі 36429,80 грн.

Інших документів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.3 ст.5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст.13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Сторони за договорами є суб`єктами господарювання на ринку послуг України, фізичною особою-підприємцем та самостійною юридичною особою, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст.4, 11 ЦК України.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом про стягнення заборгованості та санкцій 36429,80 грн за користування екскаватором відповідно до умов договору субсуборенди №02/07-21/210ДР129 від 02.07.2021 (а.с.12-15), що був укладений між позивачем (суборендодавець, кредитор, стягувач) ТОВ "Спецконтроль Логістика" в особі директора Пузь І.В., що діє на підставі Статуту, та відповідачем (суборендар, боржник) ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" в особі Голови ради директорів Павлічева С.В., що діє на підставі Статуту.

Договір субсуборенди №02/07-21/210ДР129 від 02.07.2021 відповідає приписам гл. 58 ЦК України "Найм (оренда)". Договір не запечений сторонами та є дійсним. Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Суд враховує презумпцію правомірності правочину положення ст.204 ЦК України.

За умовами договору:

Предмет договору: використання за плату в строковому користуванні екскаватора колісного марка New Holland MH Plus, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з екіпажем (оператором/механізатором).

Майно повернуто з суборенди відповідачем, що підтверджено позивачем та не оспорюється сторонами.

Предмет спору: стягнення оплати 25000 грн наданих послуг перебазування техніки за договором субсуборенди №02/07-21/210ДР129 від 02.07.2021 (а.с.12-15) як основний борг. Надання послуг перебазування техніки охоплюється положеннями договору субсуборенди №02/07-21/210ДР129.

Послуга перебазування орендованого колісного екскаватора прийнята замовником ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" та між сторонами підписано акт здачіприймання робіт (послуг) №454 від 16.12.2021 на суму 25000 грн (з ПДВ) (а.с.15).

Відповідачеві виставлений рахунок на оплату послуги №445 від 16.12.2021 (а.с.16). Рахунок не оплачено.

Наявність заборгованості підтверджена відповідачем в акті звірки заборгованості (а.с.17), та не спростована належними доказами.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Суд вважає, що строк виконання зобов`язання для відповідача є таким, що настав і вимога позивача про стягнення 25000 грн заборгованості підлягає до задоволення.

Нарахування інфляційних та річних (а.с.3, зворот-4):

З урахуванням приписів ст.625 ЦК України позивачем при наявному грошовому зобов`язанні відповідача нараховані 7609,25 грн інфляційних втрат за період прострочення з 01.01.2022 по 31.03.2023, та 978,08 грн - 3% річних за період прострочення з 22.12.2021 по 11.04.2023.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України:

ст.625. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

ч.1 ст.612. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом;

ч.1 ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Математичний розрахунок позивача (а.с.14-15) перевірено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій апаратного комплексу "Еліт Ліга-Закон" з урахуванням періодів прострочення та індексів інфляції у відповідний період.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що останні є вірними. Належить стягнути з відповідача на користь позивача 7609,25 грн інфляційних втрат за період прострочення з 01.01.2022 по 31.03.2023, та 978,08 грн - 3% річних за період прострочення з 22.12.2021 по 11.04.2023

Нарахування санкцій за договором: п. 9.3 договору (а.с.13), приписи ст.ст.546, 549 ЦК України про укладення у письмовому виді договору про забезпечення виконання зобов`язання. Позивачем виконано розрахунок санкцій за період з 22.12.2021 по 21.06.2022 (а.с.4).

Штрафними санкціями у відповідності з ч.1 ст.230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п.9.3 Договору за порушення строків виконання обов`язків винна сторона сплатить постраждалій стороні (на її вимогу) неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми (вартості) простроченого обов`язку за кожен день прострочення виконання (зобов`язання).

Позивач нарахував відповідачу пеню за період прострочення з 22.12.2021 по 26.06.2022 в розмірі 2842,47 грн, з мотивів прострочення оплати за грошовим зобов`язанням, з урахуванням обмеження нарахування шестимісячним строком відповідно до норм ст.232 ГК України.

Розрахунок санкцій перевірено судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій апаратного комплексу "Еліт Ліга-Закон" з урахуванням строку прострочення оплати та облікової ставки НБУ за період прострочення.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені (а.с.4), суд встановив, що останні є вірними. Розмір пені 2842,47 грн від суми боргу підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не скористався своїм правом заперечити проти позову чи надати свій контррозрахунок вимог. Суд враховує принцип самозахисту права приписи ст.15 ЦК України.

Суд зазначає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст.15-16 ЦК України. Враховуючи те, що позивач довів порушення свого права, позов підлягає до задоволення з мотивів обґрунтованості, доведеності та підставності.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача повністю. Належить стягнути з відповідача 2684,00 грн судового збору.

Суд не розглядає питання стягнення витрат на послуги адвоката з мотивів необхідності додаткового подання позивачем розрахунку витрат.

Керуючись ст.ст.129, 130, 185, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

1.1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (пров.Козацький, 17, с.Ладижинка, Уманський район, Черкаська область, 20382, ; номер рахунку в банку невідомий)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецконтроль Логістика" (вул.Звіринецька,63, м.Київ, 01014, ; номер рахунку в банку невідомий)

25000,00 грн заборгованості за договором субсуборенди від 02.07.2021 №02/07-21/210ДР129,

7609,25 грн інфляційних втрат,

2842,47 грн штрафу,

978,08 грн 3% річних,

2684,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.05.2023.

Суддя Г.М.Скиба