РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 м. КиївСправа № 910/718/23

За позовом: державного підприємства "НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ КОМПЛЕКС ГАЗОТУРБОБУДУВАННЯ "ЗОРЯ" - "МАШПРОЕКТ";

до: акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: акціонерне товариство "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ";

про: визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Суддя Сергій Балац

в.о. секретаря судового засідання Просов В.М.

Представники:

позивача: Орел О.В., Лінійчук Н.А.;

відповідача: Дудченко В.В.;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фурсов В.В.

С У Т Ь С П О Р У:

Державне підприємство "НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ КОМПЛЕКС ГАЗОТУРБОБУДУВАННЯ "ЗОРЯ" - "МАШПРОЕКТ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (далі - відповідач) про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані наявністю підстав для визнання банківської гарантії № 18-22GR0007 від 09.10.2018 забезпечення виконання договору такою, що не підлягає виконанню, оскільки, за висновками позивача, гарантійний випадок за вказаною гарантією не настав у зв`язку з існуванням форс-мажорних обставин.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/718/23 та вирішено, що вказана справа має бути розглянута в порядку (за правилами) загального позовного провадження та підлягає призначенню до розгляду в підготовчому засіданні. Підготовче засідання призначене на 27.02.2023. Вказаною ухвалою суд залучив до участі у справі акціонерне товариство "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням: безумовності та безвідкличності гарантії; порушення виконання зобов`язання за основним договором; належності представлення вимоги; недотримання позивачем строку повідомлення відповідача про настання обставин непереборної сили; відсутність ведення бойових дій на території виконання робіт; невірно обраний спосіб захисту.

Ухвалою від 13.02.2023 № 910/718/23 судом задоволено заяву представника державного підприємства "НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ КОМПЛЕКС ГАЗОТУРБОБУДУВАННЯ "ЗОРЯ" - "МАШПРОЕКТ" (Орел Олександр Вікторович) про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі "EasyCon".

До господарського суду надійшли письмові пояснення акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" в яких, зокрема, зазначено про невірно обраний спосіб захисту, а також про те, що оскільки обов`язок гаранта є безумовним, останній не повинен вдаватись до аналізу відносин, які склались між берефіціаром та принципалом.

До господарського суду надійшла заява державного концерну "УКРОБОРОНПРОМ" про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про; обґрунтування в позовній заяві, що гарантія є видом відповідальності на рівні з неустойкою; наявність підстав для встановлення факту порушення основного зобов`язання; відсутність настання гарантійного випадку; вчасність повідомлення про форс-мажорні обставини; належно обраний спосіб захисту.

В підготовчому засіданні 27.02.2023 оголошено перерву до 20.03.2023.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив про те, що банківська гарантія не є видом відповідальності на рівні з неустойкою, а також про відповідність дій гаранта умовам банківської гарантії.

Ухвалою від 13.03.2023 № 910/718/23 судом задоволено заяву представника державного підприємства "НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ КОМПЛЕКС ГАЗОТУРБОБУДУВАННЯ "ЗОРЯ" - "МАШПРОЕКТ" (Лінійчук Нона Анатоліївна) про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі "EasyCon".

В підготовчому засіданні 20.03.2023 суд на місці ухвалив:

- відмовити у задоволенні заяви державного концерну "УКРОБОРОНПРОМ" про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, оскільки рішення суду у даній справі не вплине на права та обов`язки заявника;

- закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 19.04.2023.

До господарського суду надійшли додаткові пояснення із доданими доказами, які не досліджувались судом на підставі приписів частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такі докази не подані до суду у встановлений строк, а також неналежне обґрунтування неможливості подання таких доказів у встановлений строк.

В судовому засіданні 19.04.2023 оголошено перерву до 15.05.2023.

В судовому засіданні 15.05.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між відповідачем, як замовником, та позивачем, як підрядником, укладено договір підряду від 10.10.2018 № (далі - Договір), відповідно до предмету якого у порядку та на умовах, встановлених Договором та додатками до нього, відповідач доручає, а позивач зобов`язується на свій ризик, своїми силами і засобами, з власних матеріалів та з використанням власного обладнання виконати роботи щодо об`єкту будівництва "Реконструкція компресорної станції "Яготин" (Будівельні роботи та поточний ремонт), далі - іменовані "Роботи", а відповідач - прийняти виконані в строк та належним чином оформлені позивачем роботи та оплатити їх на умовах Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що ціна договору визначена на підставі договірної ціни (додаток № 2), що визначається на основі кошторисів, калькуляцій, розрахунків є невід`ємною частиною Договору і складає 2.248.050.000,00 грн. з ПДВ.

Положеннями пункту 16.2 Договору (з урахуванням додаткової угоди від 04.08.2021 № 3 до Договору) передбачено, що Договір є діючим до 30.12.2022, а в частині гарантійних зобов`язань та розрахунків - до повного виконання.

Виконання умов Договору було забезпечено банківською гарантією від 09.10.2018 № 18-22GR0007 (далі - Банківська гарантія), укладеною між позивачем, як принципалом, відповідачем, як бенефіціаром та державним публічним акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ", як гарантом. Банківська гарантія є безвідкличною та безумовною. Строк дії Банківської гарантії (з урахуванням змін від 10.09.2021 № 2) - до 30.12.2022 включно. Сума Банківської гарантії - 112.402.500,00 грн.

Банківською гарантією, зокрема, визначено, що вимога відповідача про здійснення виплати має бути виписана на бланку відповідача та має містити:

- посилання на номер і дату цієї гарантії;

- реквізити (номер і дата) Договору та дату набуття чинності Договором;

- повідомлення про невиконання/неналежне виконання позивачем зобов`язань за Договором, забезпечених цією гарантією;

- підписи уповноважених осіб відповідача та відбиток печатки відповідача;

- платіжні реквізити для перерахування суми, що вимагається за гарантією.

Також Банківською гарантією, зокрема, передбачено, що оригінал вимоги повинен бути надісланий:

- листом з оголошеною цінністю з описом вкладення або кур`єрською поштою на адресу гаранта: Україна, 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127 (до уваги управління документарного бізнесу), разом із карткою відповідача із зразками підпису особи, що підписала вимогу, та відбитка печатки відповідача, завіреною нотаріально або державною казначейською службою України;

або

- на зазначену вище адресу гаранта через банк відповідача, який підтвердить дійсність підписів та печатки на вимозі та повноваження представника відповідача на підписання вимоги шляхом відправки гаранту автентичного SWIFT-повідомлення формату МТ799 з посиланням на реквізити гарантії та вимоги.

Так відповідач звернувся, зокрема, до позивача з претензією від 02.03.2020 № 1001ВИХ-20-1086 відповідно до якої вимагав сплатити 736.835,48 грн. (з яких: 516.414,61 грн. - пеня та 220.420,87 грн. - штраф) у зв`язку з порушенням строку виконання позивачем зобов`язання за Договором.

На вказану претензію позивач надав відповідь від 20.03.2020 № 17/1-1802 в якій повідомив про відсутність підстав для задоволення претензії, оскільки невиконання позивачем зобов`язань у строки, передбачені Договором, стало результатом прострочення відповідачем виконання власних обов`язків.

Відповідач звернувся до позивача з претензією від 21.12.2022 № 1001ВИХ-22-4962 відповідно до якої вимагав сплатити 129.086.264,45 грн. (з яких: 60.263.953,18 грн. - пеня та 68.822.311,27 грн. - штраф) у зв`язку з порушенням строку виконання позивачем зобов`язання за Договором.

На вказану претензію позивач надав відповідь від 23.12.2022 № 17-3675 в якій повідомив про відсутність підстав для задоволення претензії у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин.

Відповідач звернувся до гаранта за Банківською гарантією з письмовою вимогою про настання гарантійного випадку від 28.02.2020 № 36ВИХ-20-75 про здійснення виплати відповідачу грошової суми за Банківською гарантією в розмірі 736.835,48 грн. у зв`язку з порушенням виконання позивачем зобов`язань за Договором. Вказана вимога виконана гарантом за Банківською гарантією.

Відповідач звернувся до гаранта за Банківською гарантією з письмовою вимогою про настання гарантійного випадку від 26.12.2022 № 1001ВИХ-22-5022 про здійснення виплати відповідачу грошової суми за Банківською гарантією в розмірі 111.665.664,52 грн. у зв`язку з порушенням виконання позивачем зобов`язань за Договором. Вказана вимога виконана гарантом за Банківською гарантією.

Позивач стверджує про наявністю підстав для визнання Банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, оскільки позивачем допущено порушення виконання зобов`язання за Договором у зв`язку з існуванням форс-мажорних обставин, а саме: воєнною агресією проти України, що позивач обґрунтовує висновком ТПП України про істотну зміну обставин від 16.11.2022 № 1774/1-2 та сертифікатом регіональної ТПП Миколаївської області про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 23.12.2022 № 381/07.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Приписами статті 200 Господарського кодексу України встановлено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Положеннями статті 560 Цивільного кодексу України визначено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Правові наслідки порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією закріплені у статті 563 Цивільного кодексу України, а саме: у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Умовами Банківської гарантії передбачено, що гарант (банк) надає бенефіціару (відповідачу) саме безвідкличну та безумовну гарантію та приймає на себе безвідкличне зобов`язання сплатити відповідачу обумовлену суму протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги відповідача, без необхідності для останнього обґрунтовувати свою вимогу, без подання інших документів крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов.

Як встановлено вище, відповідач звернувся до гаранта за Банківською гарантією з письмовими вимогами про настання гарантійного випадку від 28.02.2020 № 36ВИХ-20-75 про здійснення виплати відповідачу грошової суми за Банківською гарантією в розмірі 736.835,48 грн. та від 26.12.2022 № 1001ВИХ-22-5022 про здійснення виплати відповідачу грошової суми за Банківською гарантією в розмірі 111.665.664,52 грн.

Судом встановлено, що вказані вище вимоги відповідали всім умовам Банківської гарантії, що також підтверджується відсутністю вказівки гаранта про залишення таких вимог без задоволення.

Враховуючи те, що обов`язок гаранта є безумовним, останній не повинен здійснювати аналіз відносин, які склались між бенефіціаром (відповідачем) та принципалом (позивачем) та встановлювати з чиєї вини відбулось порушення останнім забезпечуваного зобов`язання.

Таким чином, обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги (разом із зазначеними в гарантії документами, якщо вони передбачені умовами гарантії).

Приписи частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплюють за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для їх захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у недодержанні сторонами при вчиненні правочину вимог закону; поширенні про особу недостовірної інформації; протиправному позбавленні права власності чи його обмеженні; безпідставному заволодінні особою майном іншої особи-власника; вчиненні власнику перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном; неправомірному використанні товару без згоди автора; невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов`язання; безпідставній односторонній відмові від договору.

Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

При цьому, за висновками суду, позовна вимога про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню може бути належним способом захисту порушеного права лише до моменту здійснення оплати платежу за банківською гарантією.

Водночас, в даному спорі заявлена вимога, задоволення якої не призведе до поновлення права позивача, оскільки оплата за Банківською гарантією вже здійснена і у позивача вже виникло зобов`язання перед гарантом з повернення коштів.

Вказані обставини свідчать про неналежно обраний позивачем спосіб захисту, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову повністю.

Більш того, приймаючи до уваги те, що Банківська гарантія є одностороннім правочином вчиненим гарантом, належним відповідачем у даній справі є особа, яка видала Банківську гарантію - акціонерне товариство "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ".

Твердження позивача про наявність форс-мажорних обставин судом відхилені, оскільки дія таких обставин розповсюджується на відповідальність за неналежне виконання зобов`язання, а не на забезпечення виконання такого зобов`язання.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25 травня 2023 року

Cуддя Сергій Балац