УХВАЛА

30 травня 2023 року

м. Київ

Cправа № 7/127(917/1862/21)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Погребняка В. Я.

розглянув без виклику учасників справи заяву ОСОБА_1

про відвід колегії суддів Банаська О. О., Картере В. І., Погребняка В. Я.

від розгляду касаційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Іващука В. А.

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2023

у складі колегії суддів: Склярук О. І. (головуючої), Гетьмана Р. А., Гребенюк Н. В.

у справі за позовною заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Іващука В. А.

до ОСОБА_2

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

1. ОСОБА_1

2. Приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Карпець О. М.

про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договорів купівлі-продажу

в межах справи за заявою Закритого акціонерного товариства "Лазірківський елеватор"

Приватного підприємця Михалика Сергія Володимировича

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду перебуває справа № 7/127(917/1862/21) за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Іващука В. А. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2023, в якій ухвалою від 12.05.2023 відкрито касаційне провадження та призначено її до розгляду на 01.06.2023.

29.05.2023 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява

про відвід колегії суддів Банаська О. О., Картере В. І., Погребняка В. Я. від розгляду справи № 7/127 (917/1862/21) за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Іващука В. А.

Як вбачається зі змісту заяви про відвід, заявник вказує на необ`єктивність та упередженість колегії суддів, оскільки, на його думку, касаційне провадження у справі № 7/127 (917/1862/21) за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Іващука В. А. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 було відкрито за відсутності підстав для прийняття касаційної скарги, зокрема з огляду те, що касаційна скарга та письмові пояснення не містять висновків щодо застосування ані норм права, ані правових позицій Верховного Суду.

Крім того, заявник стверджує, що касаційне провадження було відкрито ухвалою Верховного Суду від 04.05.2023, в той час, як письмові пояснення арбітражного керуючого, надані на усунення недоліків касаційної скарги датовані 08.05.2023.

Також заявником зазначено, що з огляду на наявність, на його думку, особистої зацікавленості колегії суддів у відкритті касаційного провадження та неупередженого відношення до даного учасника процесу та його процесуальних документів, ним було направлено дисциплінарну скаргу до Вищої ради правосуддя щодо вчинення суддями Банаськом О. О., Картере В. І., Погребняком В. Я. дисциплінарного проступку.

У якості нормативної підстави для відводу заявником визначено пункти 3, 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Згідно з частинами другою, третьою статті 39 ГПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За приписами частин сьомої, восьмої статті 39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Статтями 38, 42 ГПК України закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких, право подавати заяви, зокрема і про відвід судді.

Статтею 35 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи чи є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті поданої заяви, суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 35 ГПК України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак сама по собі незгода учасника справи із процесуальними рішеннями суддів не свідчить про їх упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість та не є підставою для відводу останніх відповідно до наведених норм ГПК України.

Отже, незгода з судовим рішенням у справі № 7/127(917/1862/21) (ухвала від 12.05.2023 про відкриття касаційного провадження) не є підставою для відводу суддів, передбаченої чинним процесуальним законодавством.

Крім того, суд стверджує про помилковість тверджень заявника, що касаційне провадження було відкрито ухвалою Верховного Суду від 04.05.2023, в той час, як письмові пояснення арбітражного креруючого, надані на усунення недоліків касаційної скарги датовані 08.05.2023, з огляду на той факт, що касаційне провадження у справі № 7/127(917/1862/21) за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Іващука В. А. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 було відкрито ухвалою від 12.05.2023.

Суд зазначає, що аргументи заявника, в тому числі щодо дисциплінарної скарги поданої на суддів, якими він також обґрунтовує заяву про відвід, фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням та не містять обставин, які визначені чинним процесуальним законодавством як підстави для відводу судді, чи викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Банаська О. О., Картере В. І., Погребняка В. Я. від розгляду справи № 7/127 (917/1862/21) суд дійшов висновку, що доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнівів у неупередженості суддів та могли б бути підставою для відводу у розумінні статті 35 ГПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Банаська О. О., Картере В. І., Погребняка В. Я. від розгляду справи № 7/127 (917/1862/21) слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 35, 39, 232, 234, 235, 314, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Банаська О. О., Картере В. І., Погребняка В. Я. від розгляду справи № 7/127 (917/1862/21) відмовити.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. І. Картере

В. Я. Погребняк