ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Справа № 915/558/22

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В., розглянувши матеріалами справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДПРИЛАД" (79008, м. Львів, ПЛОЩА РИНОК, б. 39, , e-mail: )

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (ідентифікаційний номер 24584661, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (54001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, )

про стягнення заборгованості,

за участі представників сторін:

від позивача: Мельник А.І.

від відповідача: Свернюк С.П.,

В С Т А Н О В И В:

17.11.2022 до Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДПРИЛАД" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості за договором поставки №53-123-01-21-07005 від 30.06.2021 у розмірі 23334,00 грн, пені за період з 10.12.2021 по 02.11.2022 в сумі 2407,55 грн та 3% річних в сумі 629,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язання за договором в частині оплати отриманого товару.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2022 справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/558/22 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 22.11.2022 позовну заяву залишено без руху з підстав недотримання позивачем п. 3 ч. 3 ст. 162, п.1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України.

Ухвалою суду від 23.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачеві 5-денний строк від дня отримання даної ухвали для подання до суду заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті справи.

23.01.2023 на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву разом з заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву.

Відповідач позовні вимоги заперечує, вважає нарахування позивачем пені та 3% річних неправомірним.

Відповідач зазначає, що за даним договором оплата мала відбутися протягом 45 робочих днів після постачання товару та виконання позивачем всіх умов пункту 3.2, 6.1 Договору. Відповідно до ярлика вхідного контролю від 18.10.2021 №2-2840 дата вхідного контролю є останньою датою та з цієї дати визначається кінцевий термін оплати - 16.12.2021. Станом на 13.11.2022 за договором існує заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДПРИЛАД" в сумі 23334,00 грн з ПДВ. Законом України «Про санкції» №1644-VІІ, Постановою КМУ №426, Постановою КМУ №178 введено обмежувальні заходи (санкції) на будь-які видаткові операції, як з контрагентами так і в частині розрахунків за товар, країна походження якого є РФ чи Республіка Беларусь. Відповідно до п. 2 протоколу №6 від 29.08.2022 засідання комісії щодо ризиків співпраці з учасниками/контрагентами в умовах воєнного стану, планові платежі за договором на постачання товару від 30.6.2021 №53-123-01-21-07005 заблоковано в SAP ERP.

07.02.2023 позивачем подано до суду відповідь на відзив, якою позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач не заперечує проти визначеної відповідачем дати кінцевої оплати товару.

Крім того, позивач зазначає, що у тендерній документації відповідач зазначав саме той товар, який йому було поставлено і чітко знав про країну походження товару і хто є його виробником, тому що аналогів йому не було і на той момент це не було проблемою. Крім того, у п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №426 від 09.04.2022, на яку посилається відповідач, зазначено, що обмеження не стосуються товарів, ввезених до 24 лютого 2022р. з Російської Федерації.

Ухвалою від 21.02.2023, з метою надання можливості реалізації сторонами своїх прав на подання заяв по суті справи, в тому числі в частині порядку вирішення клопотань про продовження або поновлення відповідних строків, встановленого Законом, з метою дотримання засад господарського судочинства щодо рівності учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та диспозитивності, судом постановлено: розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; розгляд справи здійснювати зі стадії відкриття провадження у справі; підготовче засідання у справі призначено на 22 березня 2023 року о 10:40 год.

Судове засідання у справі № 915/558/22, призначене на 22 березня 2023 року о 10:40 не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення даного засідання, у Миколаївській області тривала повітряна тривога.

Ухвалою суду від 22.03.2023 судове засідання у справі призначено на 12 квітня 2023 року об 11:00 год.

12.04.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення розгляду справи по суті на 17 травня 2023 року об 11:30 год.

Ухвалами від 19.04.2023 та від 03.05.2023 судом задоволено клопотання сторін про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 17.05.2023 сторони підтримали свої правові позиції, викладені у заявах по суті справи.

На підставі ст. 233 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

30.06.2021 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (надалі - покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДПРИЛАД" (надалі - постачальник, позивач), укладений договір №53-123-01-21-07005 на постачання товару (надалі -Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 38420000-5 по ДК 021:2015 - Прилади для вимірювання витрати, рівня та тиску рідин і газів (Імітатор електродної системи) (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток №1 до договору), що є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.1. Договору).

Згідно п. 2.2. Договору, оплата відбувається на протязі 45 робочих днів після постачання товару згідно Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 6.1 цього Договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Відповідно до пункту 3.1. Договору, постачання товару здійснюється з дати публікації Договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.07.2021, на умовах DDР м. Южноукраїнськ, Миколаївська обл., Южноукраїнське відділення ВП "Складське господарство" відповідно до правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно;

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- документ, що підтверджує якість товару (згідно ТС.0.0011.2595).

Пунктом 3.3 Договорів визначено, що датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Згідно п.6.1 Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК «Енергоатом»: "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС" СОУ НАЕК 038:2021.

Відповідно до п. 13.1. Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2022 включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

30.09.2021 позивачем зобов`язання виконано, про що свідчить видаткова накладна №39 від 30.09.2021.

Відповідачем зобов`язання за договором не виконано, оплату товару не здійснено.

Предметом спору у даній справі є майнова вимога про стягнення з відповідача заборгованості за Договором з урахуванням пені та 3% річних.

26.04.2022 найменування позивача з Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" змінено на Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

При вирішені даного спору судом враховано наступне.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 629 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним. домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві). а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Матеріалами справи підтверджено, що 30.09.2021 позивачем зобов`язання виконано, про що свідчить видаткова накладна №39 від 30.09.2021.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором не надав.

Надаючи оцінку запереченням відповідача, господарський суд виходить з того, що обставини, які зазначені відповідачем у відзиві, зокрема, прийняття Закону України "Про санкції", постанов Кабінету Міністрів України №426 та №187 тощо, останнім наводяться в якості підстав для встановлення факту відсутності вини у порушенні зобов`язання.

Разом з тим, суд не вважає ці обставини такими, що можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язання позаяк в контексті наявності вини сторони у його невиконанні ці обставини не є поважними, враховуючи те, що строк виконання зобов`язання щодо оплати вартості отриманого за договором товару настав 16.12.2021 року, тобто задовго до початку військової агресії Російської Федерації проти України та прийняття наведених нормативних актів.

З зазначеного витікає, що позовні вимоги в частині стягнення суми вартості отриманого товару в сумі 23334,00 грн є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних, суд зазначає таке.

За приписами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3% річних судом встановлено, що позивачем визначено період нарахувань без врахування п. 6.1. Договору.

Як було зазначено вище, відповідно до п.2.2 Договору, за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації №1 та виконання постачальником умов п.п.3.2, 6.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Таким чином, сторони передбачили, що умовою оплати товару є не лише його поставка замовнику, а й виконання постачальником п.п.3.2 та 6.1 Договорів.

За розрахунком суду 3% річних за період з 16.12.2021 по 02.11.2022 становить 617,56 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 617,56 грн. В решті позовних вимог в цій частині в сумі 11,50 грн слід відмовити.

Стосовно заявленої позивачем до стягнення пені в сумі 2407,55 грн, суд зазначає таке.

За приписами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 2.2. Договору сторони погодили, що пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення пені суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (ідентифікаційний номер 24584661, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (54001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДПРИЛАД" (79008, м. Львів, ПЛОЩА РИНОК, б. 39, , e-mail: ) заборгованість за Договором поставки №53-123-01-21-07005 від 30.06.2021 в сумі 23334,00 грн, 3% річних в сумі 617,56 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2253,41 грн.

3. Відмовити у задоволені позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 11,50 грн та пені в сумі 2407,55 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

6. Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у справі:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДПРИЛАД" (79008, м. Львів, ПЛОЩА РИНОК, б. 39, , e-mail: )

відповідач: Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (ідентифікаційний номер 24584661, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (54001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, ).

Судове рішення складено та підписано судом 26.05.2023.

Суддя В.О.Ржепецький