ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2023 р. Справа№ 927/109/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Форест Індастрі»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023

у справі №927/109/23 ( суддя Шморгун В.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Чернігівобленерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Форест Індастрі»

про стягнення 26 643,26 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Чернігівобленерго» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Форест Індастрі», у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 26 643,26 грн. боргу за надану послугу з розподілу електричної енергії.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості за договором про постачання електричної енергії.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Форест Індастрі» на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» 26 643,26 грн заборгованості за послугу з розподілу електричної енергії та за послугу із забезпечення перетікань реактивної електроенергії, 2684,00 грн витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив кошти за послугу з розподілу електричної енергії за вересень 2022 року в сумі 26643,26 грн у встановлений у Договорі строк.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Форест Індастрі» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 року у справі №927/109/23 та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що апелянт не отримував від суду першої інстанції жодної кореспонденції за адресою свого місцезнаходження, вказаною у в ЄДР, а причини проставлення працівником відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» апелянту невідомі.

Апелянт стверджує, що територія навколо пилорами ТОВ «Грін Форест Індастрі» з 24.02.2022 по 02.04.2022 була окупована військами російської федерації, а після деокупації встановлено, що електричні прилади були знищені окупантами і товариство більше електричну енергію не споживало, що підтверджується протоколом огляду місця події від 12.05.2022, складеного слідчим слідчого відділу УСБУ в Чернігівській області та експертним висновком від 30.08.2022 Чернігівської регіональної торгово-промислової палати.

Апелянт також зазначає, що з цього приводу він звертався до НКРЕКП щодо надання роз`яснень, яке вказало, що відповідно до Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затверджене наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, оператор систем розподілу при визначені обсягу споживання електричної енергії електроустановками даного споживача має приймати обсяги електроспоживання рівними нулю - з дня пошкодження/руйнування електроустановки споживача до непридатного для споживання стану.

Також скаржник вказує, що оскільки судом першої інстанції були порушені норми процесуального права в частині повідомлення про розгляд справи, апелянт додає до апеляційної скарги документи, які мали бути подані суду під час розгляду справи у суді першої інстанції на підтвердження своєї правової позиції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №927/109/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

Згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 28.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Форест Індастрі» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 та роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Пункт 2 частини 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлено.

Позиції інших учасників справи

17.04.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) «Про видачу ПАТ «Чернігівобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом» № 1434 від 13.11.2018, ПАТ «Чернігівобленерго» (яке змінило своє найменування на АТ «Чернігівобленерго», ) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Чернігівської області та м. Славутич Київської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) ПАТ «Чернігівобленерго», та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Форест Індастрі» (далі Споживач) підписано заяву-приєднання, відповідно до якої Споживач приєднався до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019.

Згідно з п. 2.1 Договору Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, та Кодексу систем розподілу затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи.

Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з Додатком 4 «Порядок розрахунків»(п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору облік (утому числі приладовий) електричної енергії, що передається оператором системи розподілу та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу Комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 та з урахуванням вимог цього Договору.

Згідно з п. 3.4 Договору споживач, що є не побутовим, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати постачальнику послуг комерційного обліку (оператору системи) звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць. При обладнанні комерційних засобів обліку засобами дистанційної передачі даних, інформація про покази засобів обліку за розрахунковий місяць формується через канали дистанційного зв`язку.

Пунктом 3.5 Договору визначений обсяг розподіленої (спожитої) електричної енергії за підсумками розрахункового місяця передається адміністратору комерційного обліку у встановленому Кодексом комерційного обліку порядку для включення в місячний баланс електричної енергії ОЕС України і є підставою для його використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку електричної енергії, утому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Згідно з п. 5.3 Договору тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 Порядок розрахунків.

Відповідно п. 1, 3 Додатку № 4 до Договору «Порядок розрахунків» обсяги спожитої (розподіленої) електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 (один) календарний місяць. Для Споживача, що не є побутовим, звітним розрахунковим періодом вважається період з 31 числа календарного місяця по 30 число календарного місяця включно.

Згідно із п. 4 Додатку № 4 «Порядок розрахунків» споживач, що є не побутовим, самостійно 01 числа кожного місяця фіксує покази розрахункових засобів обліку та надає оператору системи Звіт про покази засобів обліку у письмовому вигляді на паперових носіях або через особистий кабінет на сайті оператора системи розподілу.

Пунктом 4.5 Додатку № 4 «Порядок розрахунків» сторони погодили, що у випадку не підписання «Акту про використану електричну енергію» з боку споживача, підписаний з боку оператора системи «Акт про використану електричну енергію» вважається погодженим та прийнятим споживачем і є підставою для здійснення розрахунків між сторонами за цим Договором.

Відповідно до п. 7 Додатку № 4 «Порядок розрахунків» визначено, що споживач, який згідно п. 5.4. Договору оплачує послугу з розподілу безпосередньо оператору системи, здійснює на поточний рахунок оператора системи повну оплату вартості послуги з розподілу електричної енергії, заявленого на наступний розрахунковий період за формою попередньої оплати.

За підсумками розрахункового місяця оператор системи оформляє та направляє (надає) споживачу «Акт про використану електричну енергію».

Оформлений належним чином «Акт про використану електричну енергію» споживач повертає оператору системи у триденний термін. У разі неповернення споживачем «Акта про використану електричну енергію» та відсутності заперечень, останній вважається підтвердженим.

Згідно із п. 8, 9 Додатку № 4 «Порядок розрахунків» остаточний розрахунок за послуги з розподілу електричної енергії та за надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії (в разі проведення таких розрахунків), оформлені рахунками оператора системи, здійснюються споживачем безпосередньо оператору системи протягом 5-ти робочих днів з дня отримання рахунка непобутовим споживачем, у разі якщо інше не зазначено в рахунку. Датою здійснення оплати є дата на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок оператора системи.

Позивач склав акт про використану електричну енергію від 30.09.2022 за вересень 2022 року на суму 32 303,26 грн з ПДВ, відповідно до якого оператор системи розподілив, а споживач використав у вересні 2022 року 20004 кВт.год.

Вказаний акт відповідачем не підписаний, запечерень щодо зазначених обсягів не надано.

Позивачем було сформовано відповідачу рахунок № 668 від 30.09.2022 за вересень 2022 року за послугу з розподілу електричної енергії з урахуванням кредиту та компенсації 5660,00 грн на загальну суму 26 643,26 грн Вказаний рахунок відповідачем не підписано.

Супровідним листом 22.12.2022 позивачем було направлено відповідачу акт про використану електричну енергію за вересень 2022 року, рахунок за послугу з розподілу електричної енергії за вересень 2022 року.

Оскільки відповідачем не було сплачено заборгованості за використану електричну енергію за вересень 2022 року, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив кошти за послугу з розподілу електричної енергії за вересень 2022 року в сумі 26643,26 грн у встановлений у Договорі строк.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За приписами статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Особливості постачання електричної енергії споживачам встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Закон України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон № 2019-VIII) визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажом, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Законом України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що учасниками ринку електричної енергії є виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які проводять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з п.п. 7, 14, 15 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори,про надання послуг з розподілу, про постачання електричної енергії споживачу, про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про ринок електричної енергії" розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Згідно із ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, прийнятою відповідно до Законів України "Про ринок електричної енергії" та "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила № 312).

Пунктом 2 даної постанови визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 2.1.1 Правил відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи).

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно п. 1.1.1 Кодексу комерційного обліку цей кодекс визначає основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії.

Відповідно до підп. 29 п. 1.2.1 Кодексу комерційного обліку комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.

Згідно з п. 2.1.1. Кодексу комерційного обліку комерційний облік електричної енергії на ринку електричної енергії організовується АКО та здійснюється ППКО відповідно до вимог Закону, цього Кодексу, Правил роздрібного ринку та Правил ринку.

Пунктом 2.1.2 Кодексу комерційного обліку визначено, що метою організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії є надання учасникам ринку повної та достовірної інформації про обсяги виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, імпортованої та експортованої, а також спожитої електричної енергії у визначений проміжок часу для її подальшого використання та здійснення розрахунків між учасниками ринку.

Відповідно до п. 2.3.11 Правил комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Кодексу комерційного обліку та цих Правил.

Згідно з п. 2.3.13 Правил обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць.

Обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Пунктом 4.3 Правил визначено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Відповідно до п. 8.6.1 Кодексу комерційного обліку зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору.

Пунктами 8.6.7-8.6.7 Кодексу комерційного обліку визначено, що зчитування показів (збір даних) з лічильників у непобутових та колективних побутових споживачів у разі відсутності можливості їх автоматизованого дистанційного зчитування провадиться споживачем щомісяця на перше число місяця, наступного за розрахунковим. При обладнанні вузлів обліку засобами дистанційної передачі даних інформація про покази лічильників за розрахунковий місяць формується відповідним ППКО через канали дистанційного зв`язку.

Непобутові та колективні побутові споживачі зобов`язані протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору системи звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць. Наведені у звіті останні фактичні покази лічильників вважаються показами на початок першої доби календарного місяця.

Відповідно до п. 9.1.2 Кодексу комерційного обліку обсяг, формат та порядок обміну (передачі/отримання) даних комерційного обліку визначається регламентами та протоколами інформаційного обміну АКО, а також укладеними договорами між відповідними сторонами інформаційного обміну. Дані комерційного обліку електричної енергії надаються винятково стороні договору та в обсязі, визначеному його умовами.

Згідно з п. 9.14.1 Кодексу комерційного обліку АКО має передавати АР та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.

Так, суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення зазначив, що на підставі даних позивача, як оператора систем розподілу, останнім було складено акт про використану електричну енергію, згідно якого оператор системи розподілив, а споживач використав електричну енергію у вересні 2022 року на суму 32 303,26 грн. Однак відповідачем вказаний акт не підписано.

Водночас, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що територія навколо пилорами ТОВ «Грін Форест Індастрі», до якої здійснюється постачання електричної енергії на підставі укладеного між сторонами договору, у період з 24.02.2022 по 02.04.2022 була окупована військами російської федерації, а після деокупації встановлено, що електричні прилади були знищені окупантами і товариство більше електричну енергію не споживало у зв`язку з відсутністю такої можливості.

На підтвердження даних фактів відповідачем до апеляційної скарги долучено протокол огляду місця події від 12.05.2022, складеного слідчим слідчого відділу УСБУ в Чернігівській області, експертний висновок від 30.08.2022 Чернігівської регіональної торгово-промислової палати та лист НКРЕКП № 18196/20.4/7-22 від 30.12.2022.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Колегією суддів враховано, що ухвала Господарського суд Чернігівської області від 12.01.2023 була направлена відповідачу 13.01.2023 за юридичною адресою останнього: вул. Шевченка, 5, офіс 318/2, м. Чернігів, 14000, однак була повернута на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Крім того, представник відповідача адвокат Тарабанько Д.М. ознайомлювався 09.02.2023 з матеріалами справи, про що свідчить його напис на заяві про ознайомлення з матеріалами справи № 927/109/23.

А тому, доводи апелянта в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо неналежного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи та стосовно необізнаності існування справи № 923/109/23 колегія суддів відхиляє.

Водночас, у колегією суддів враховано, що спір у даній справі розглядався судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою суду першої інстанції 12.01.2023, а рішення суду ухвалено 14.02.2023, тобто на 33 день після відкриття провадження та на 5 календарний день після фактичного ознайомлення представника позивача із матеріалами справи № 923/109/23.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Зазначене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття розумності строку розгляду справи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини слід розглядати як порушення не лише з точки зору довготривалості розгляду. Занадто швидкий розгляд справи також може свідчити про порушення розумності строку її розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини оцінка у конкретній справі: обґрунтованість тривалості проваджень відповідно до статті 6 § 1 має бути оцінена окремо для кожної справи відповідно до обставин (Frydlender v. France [GC] (Фрайдлендер проти Франції) [ВП], § 43), що може встановити загальну оцінку (Obermeier v. Austria (Обермайєр проти Австрії, § 72).

Таким чином, розумний строк судового розгляду є оціночним поняттям та становить ідеальну часову модель відправлення правосуддя без визначення конкретних строків з огляду на ті дії (рішення), які суд ухвалює для справедливого та неупередженого розгляду справи з метою постановлення обґрунтованого, як це визначено в ст. 236 ГПК України, рішення, що повинно бути ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегією суддів у даному випадку враховано, що указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».)

Рада суддів України 02.03.2022 опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, відповідно до п.6 яких судам необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, зокрема є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.

Згідно частин 1, 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, зобов`язаний забезпечувати дотримання принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом задля прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, яке буде відповідати завданням господарського судочинства.

У рішенні від 03.01.2018 «Віктор Назаренко проти України» (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17, 18, від 06 лютого 2001 року)

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

А тому, з огляду на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалено через 5 днів після фактичного ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи, що унеможливило вчинення відповідачем відповідних процесуальних дій у порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України, колегія суддів вважає за доцільне, для забезпечення сторонами рівних прав під час судового розгляду, розглядати справу по суті з врахуванням доданих відповідачем до апеляційної скарги доказів.

Так, згідно даних протоколу огляду місця події від 12.05.2022, складеного слідчим слідчого відділу УСБУ в Чернігівській області, вбачається, що на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, на території підприємства, яке належить ТОВ «Грін Форест Індастрі» та знаходиться за адресою: Чернігівська обл., Ріпкинський р-н, с. Вишневе, вул. Центральна 1, встановлено факти присутності російських військових.

Як вбачається із експертного висновку від 30.08.2022 Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, експертом було проведено зовнішній огляд та фотофіксацію майна та встановлено, що виробничі приміщення, що належать відповідачу та розташовані за адресою: Чернігівська обл., Ріпкинський р-н, с. Вишневе, вул. Центральна 1, мають механічні пошкодження стін у вигляді наскрізних творів, двері демонтовані; технологічне обладнання розукомплектоване, має механічні пошкодження, електропроводка верстатів та шаф електричного під`єднання демонтовані та розукомплектовані.

До вказаного експертного висновку були додані фототаблиці пошкодженого мана, які є невід`ємними частинами експертного висновку.

З метою врегулювання питань щодо постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану наказом Міністерства енергетики України № 148 від 13.04.2022 затверджено Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану.

Так, п.п. 2 п. 9 Положення встановлені особливості визначення обсягів споживання електричної енергії на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях, зокрема:

- приймаються рівними нулю за період(и) відсутності електропостачання тривалістю більше ніж 24 години в розрахунковому періоді для споживачів, об`єкти яких заживлені від певного вузла/району/області електричних мереж оператора системи, з яких був відсутній відпуск електричної енергії споживачам;

- приймаються рівними нулю - з дня пошкодження/руйнування електроустановки споживача до непридатного для споживання стану відповідно до підтвердженої оператором системи або Держенергонаглядом заяви споживача.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», було визначено перелік населених пунктів, на території яких було ведення активних бойових дій. Відповідно до п. 2.10 вказаного наказу вся територія Чернігівської області з 24.02.2022 по 03.04.2022 була визначена територією активних бойових дій.

Колегією суддів враховано, що виробничі приміщення, що належать відповідачу та розташовані за адресою: Чернігівська обл., Ріпкинський р-н, с. Вишневе, вул. Центральна 1, є тим об`єктом, до якого постачалась електроенергія на підставі укладеного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, що зокрема, підтверджується актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком № 2 до договору постачання електроенергії № 623 від 06.02.2015, на умовах якого відповідач і приєднався до публічного договору споживача про надання послуг розподілу електричної енергії відповідно до п. 2 Правил роздрібного ринку електричної.

А тому, враховуючи, що на території Чернігівської області велись активні бойові дії, а протоколом огляду місця події від 12.05.2022 (з відповідною фотофіксацією підприємства), експертним висновком від 30.08.2022 Чернігівської регіональної торгово-промислової палати доведено пошкодження електроустановки відповідача, що була розміщена за адресою: Чернігівська обл., Ріпкинський р-н, с. Вишневе, вул. Центральна 1, у даному випадку підлягають до застосуванню п.п. 2 п. 9 Положення, відповідно до яких позивач, як оператор розподілу, повинен був прийняти обсяги споживання електричної енергії рівними нулю.

Вказане також було відображено у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.12.2022, адресованого відповідачу з приводу даної ситуації.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами відновлення пошкодженої електроустановки відповідача станом на вересень 2022 та фактичного споживання електроенергії апелянтом у спірний період.

Відповідно до п. 4 додатку № 4 договору споживач, що не є побутовим, самостійно 01 числа кожного місяця фіксує покази розрахункових засобів обліку та надає оператору системи «Звіт про покази засобів обліку у письмовому вигляді на паперових носіях або через особистий кабінет на сайті Оператора систем розподілу. Оператор системи має право самостійно проводити зняття показів розрахункових приладів обліку, заносити в «Звіт про покази засобів обліку» та надавати на погодження відповідної посадовій особі споживача. Оператор на підставі Звіту надає споживачу рахунки на оплату за розподілену електроенергію та акт про використану електричну енергію за розрахунковий період.

Водночас, позивачем не наведено відомостей, з яких даних комерційного обліку (покази лічильників споживання електричної енергії, інші дані щодо формування обсягів електричної енергії у розрахунковому місяці) ним були сформовані відомості щодо використання відповідачем 20 004 квт.год електричної енергії, які були відображені у акті від 30.09.2022.

Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20 виклав таку правову позицію щодо застосування статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Оскільки позивачем не доведено фактичного використання відповідачем електричної енергії за вересень 2022 року, тоді як останнім доведено пошкодження його електроустановки, що була розміщена за адресою: Чернігівська обл., Ріпкинський р-н, с. Вишневе, вул. Центральна 1, а в матеріалах справи відсутні докази її відновлення станом на вересень 2022, колегія суддів дійшла до висновку, що з огляду на п.п. 2 п. 9 Положення у даному випадку відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 26 643,26 грн. заборгованості за надання послуг із розподілу електричної енергії за вересень 2022.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Форест Індастрі» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 року у справі № 927/109/23 - скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Форест Індастрі» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 у справі № 927/109/23 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 у справі № 927/109/23 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (, вул. Гонча, 40, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Форест Індастрі» (, вул. Шевченка, 5, офіс 318/2, м. Чернігів, 14000) 4 026,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду Чернігівської області.

5. Матеріали справи № 927/109/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко