РІШЕННЯ

08 травня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/648/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

за участі секретаря судового засідання: Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001)

до відповідача 1 Фізичної особи підприємця - Цибульського Олександра Степановича ( АДРЕСА_1 )

відповідача 2 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

відповідача 3 Тернопільської районної державної адміністрації (майдан Перемоги, 1, м. Тернопіль, 46009)

про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

За участю від:

позивача Ахтемейчук Н.М.

відповідача 1 не з`явився

відповідача 2 не з`явився

відповідача 3 не з`явився

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Тернопільська міська рада звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідачів Фізичної особи підприємця - Цибульського Олександра Степановича, Фізичної особи підприємця - Цибульської Валентини Михайлівни, Відділу культури, молоді та спорту Підгаєцької районної державної адміністрації про:

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на торгово-офісні приміщення загальною площею 77 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 з одночасним припиненням права власності наданий об`єкт;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу торгово-офісних приміщень серія та номер 8223, виданого 03.10.2022 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б., з застосуванням правових наслідків недійсності вищезазначеного правочину скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державної реєстрації права власності на торгово-офісні приміщення за Цибульською Валентиною Михайлівною, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт та закриттям розділу Державного реєстру речових прав за №101.

В обґрунтування позовних вимог позивачем у позовній заяві №250/01 від 08.12.2022 (вх. №718 від 08.12.2022) зазначено наступне.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 04.02.2019 державним реєстратором Управління агропромислового, економічного розвитку та з питань державної реєстрації Підгаєцької районної державної адміністрації Тернопільської області, Гречкосій Г.В. вчинено запис №30222884 на підставі рішення №45451421 про державну реєстрацію права власності за Цибульським Олександром Степановичем на торгово-офісні приміщення, загальною площею 77 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 101.

Після чого, 03.10.2022 приватним нотаріусом Фіголь Н.Б. внесено запис №48034969 на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2022, зареєстрованого в реєстрі за №8223, яким право власності визнано за Цибульською Валентиною Михайлівною з одночасним припиненням права власності на дану будівлю за Цибульським Олександром Степановичем.

Позивачем стверджено, що в порушення вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127) та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 04.02.2019 державним реєстратором Управління агропромислового, економічного розвитку та з питань державної реєстрації Підгаєцької РДА Гречкосій Г.В. проведено первинну державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме - торгово-офісні приміщення, загальною площею 77 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , на земельній ділянці комунальної власності. Зазначене приміщення не є об`єктом нерухомості, а являється тимчасовою спорудою, яка не підлягає реєстрації. Окремо ним зазначено, що державний реєстратор не мав права проводити таку реєстрацію за відповідачем 1 без правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

З урахуванням наведеного, позивачем стверджено про відсутність існування об`єкту нерухомості, щодо якого між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено договір купівлі продажу, а відтак про недійсність такого правочину.

У клопотанні б/н, б/д (вх. №1397 від 16.02.2023) Тернопільська міська рада просила суд здійснити заміну відповідача 3 його правонаступником - Тернопільською районною державною адміністрацією.

Під час підготовчого провадження позивачем були адресовані суду клопотання б/н від 08.12.2022 (вх. №8373 від 08.12.2022), б/н від 27.03.2023 (вх. №2636 від 27.03.2023) про витребування у відповідачів та Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради завірених копій документів, що стали підставою для здійснення оскаржуваних державних реєстрацій торгово-офісних приміщень, загальною площею 77 кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Також, під час підготовчого провадження позивачем подано клопотання б/н від 01.03.2023 (вх. №1822 від 01.03.2023) про закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч.1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. При цьому ним зазначено, що в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває справа №607/1217/23 між тими ж сторонами, з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позиція відповідача 1 - Фізичної особи підприємця - Цибульського Олександра Степановича.

Відповідач 1 участі уповноваженого представника у судові засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений в ухвалі від 26.12.2022 (про відкриття провадження у справі) строк не надав.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст.178 ГПК України.

Позиція відповідача 2 - ОСОБА_1 .

Відповідач 2 участі уповноваженого представника у судові засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений в ухвалі від 26.12.2022 (про відкриття провадження у справі) строк не надав.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст.178 ГПК України.

Позиція відповідача 3 - Тернопільської районної державної адміністрації.

Відповідач 3 участі уповноваженого представника у судові засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений в ухвалах від 26.12.2022 , 16.02.2023 строки не надав.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст.178 ГПК України.

Однак, 24.03.2023 Тернопільською РДА подано клопотання б/н від 20.03.2023 (вх. №2590) з проханням про визнання її неналежним відповідачем у справі.

Таке клопотання мотивоване тим, що належним відповідачем у справі про визнання недійсним та скасування рішення реєстратора на нерухоме майно має бути саме особа, за якою зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості, а не державний реєстратор чи юридична особа, працівником якої був вказаний державний реєстратор.

За наведеним у ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав.

Посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації мережі та функціонування центрів надання адміністративних послуг та удосконалення доступу до адміністративних послуг, які надаються в електронній формі» №943-ІХ від 03.11.2020, яким ч.ч.1-4 ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги» викладено в новій редакції, зазначено, що районні державні адміністрації (крім Київської, Севастопольської міської, районної у місті Києві, Севастополі державних адміністрацій) не є суб`єктами, які наділені правом на утворення центрів надання адміністративних послуг.

Після внесення таких змін в законодавство України, Тернопільською районною державною адміністрацією приведено у відповідність свої розпорядчі документи, затверджено нову структуру та проведено скорочення посад, зокрема і державного реєстратора та адміністратора.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 12.12.2022 позовну заяву Тернопільської міської ради було залишено без руху, на підставі ст. 174 ГПК України, у зв`язку з недотриманням заявником вимог ст. ст. 162, 164 ГПК України при її подачі до суду.

20.12.2022 Тернопільською міською радою подано заяву б/н від 19.12.2022 (вх. № 8667) з якої вбачається, що позивачем у визначений судом строк усунуто недоліки позовної заяви, які було визначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 12.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26.12.2022: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/648/22 за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 26.01.2023; встановлено позивачу строк для подачі доказів наявності у відповідача 2 статусу фізичної особи - підприємця, а у відповідача 3 - статусу юридичної особи; встановлено відповідачам строк для подачі відзивів на позов; клопотання б/н від 08.12.2022 (вх. №8373 від 08.12.2022) про витребування доказів постановлено вирішити в підготовчому судовому засіданні 26.01.2023.

Ухвалою суду від 26.01.2023 підготовче судове засідання відкладено на 16.02.2023, а клопотання б/н від 08.12.2022 (вх. №8373 від 08.12.2022) про витребування доказів постановлено вирішити в підготовчому судовому засіданні 16.02.2023.

Надалі, ухвалою суду від 16.02.2023: задоволено клопотання позивача б/н, б/д (вх. № 1397 від 16.02.2023) про заміну неналежного відповідача, проведено заміну відповідача 3 з Відділу культури, молоді та спорту Підгаєцької районної державної адміністрації (вул. Бережанська, 13, м. Підгайці, Тернопільська область, 48000) на Тернопільську районну державну адміністрацію (46009, м. Тернопіль, майдан Перемоги, 1, ); встановлено позивачу строк для надання доказів надіслання на адресу Тернопільської районної державної адміністрації позову з додатками; встановлено відповідачу 3 строк для надання відзиву на позов, а також завірених копій документів, які стали підставою для вчинення оскаржуваної реєстраційної дії щодо ОСОБА_2 ; відмовлено у задоволенні клопотання б/н від 08.12.2022 (вх. №8373 від 08.12.2022) про витребування доказів; продовжено строк підготовчого провадження у даній справі; підготовче судове засідання відкладено на 09.03.2023.

Ухвалою суду від 09.03.2023: підготовче судове засідання відкладено на 23.03.2023; встановлено позивачу строк для надання завіреної копії оспорюваного договору купівлі продажу; вирішення клопотання позивача б/н від 01.03.2023 (вх. № 1822 від 01.03.2023) про закриття провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України відкладено на 23.03.2023.

Ухвалою суду від 23.03.2023: підготовче судове засідання у справі № 921/648/22 відкладено на 27.03.2023; встановлено позивачу строк для надання завіреної копії оспорюваного договору купівлі продажу; вирішення клопотання позивача б/н від 01.03.2023 (вх. № 1822 від 01.03.2023) про закриття провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України відкладено на 27.03.2023

Надалі, ухвалою суду від 27.03.2023: залишено без розгляду клопотання позивача б/н від 01.03.2023 (вх. № 1822 від 01.03.2023) про закриття провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України; відмовлено у задоволенні клопотання Тернопільської районної державної адміністрації б/н від 20.03.2023 (вх. № 2590 від 24.03.2023) про визнання Тернопільської районної державної адміністрації неналежним відповідачем у справі №921/648/22; частково задоволено клопотання позивача б/н від 27.03.2023 (вх. № 2636 від 27.03.2023) про витребування доказів; встановлено Управлінню державної реєстрації Тернопільської міської ради (бульвар Тараса Шевченка, 3, м. Тернопіль) строк для надання суду завірених копій документів, що стали підставою для здійснення оскаржуваної державної реєстрації на торгово офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_3 реєстраційний номер 101; підготовче судове засідання у справі № 921/648/22 відкладено на 10.04.2023.

На виконання ухвали суду від 27.03.2023, 05.04.2023 від Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради надійшов супровідний лист за №600/28-01 від 03.04.2023 (вх. №2951) із долученими копіями реєстраційної справи № 101.

Ухвалою суду від 10.04.2023: прийнято до розгляду супровідний лист Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради за №600/28-01 від 03.04.2023 (вх. №2951 від 05.04.2023) із долученою до нього копією реєстраційної справи № 101; закрито підготовче провадження по справі №921/648/22 та призначено її до розгляду по суті на 08.05.2023.

В судовому засіданні 08.05.2023 представником позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Тернопільська районна державна адміністрація/відповідач 3 та Фізична особа підприємець Цибульський Олександр Степанович/ відповідач 1 в жодне судове засідання не з`явились, участь уповноважених представників не забезпечили, відзивів на позов не надали, хоча належним чином повідомлені про розгляд справи.

Про обізнаність відповідача 3 про розгляд судом даної справи також свідчить подане клопотання б/н від 20.03.2023 (вх. №2590) з проханням про визнання Тернопільської РДА неналежним відповідачем у справі.

ОСОБА_1 /відповідач 2 в жодне судове засідання не з`явилась, участь уповноваженого представника не забезпечила, відзиву на позов та жодного клопотання не подала.

При зверненні до суду з позовом у даній справі, позивачем визначено статус відповідача 2 - ОСОБА_1 як фізичної особи підприємця, місцезнаходженням якої є: АДРЕСА_4 .

Рекомендовані повідомлення від 26.12.2022, 27.01.2023 зі штрихкодовими ідентифікаторами відповідно №677, №937, якими на зазначену у позові адресу відповідача 2 направлялись копії ухвал від 26.12.2022 та 26.01.2023 повернулись на адресу суду із відмітками про їх вручення адресату.

Однак, після цього рекомендовані повідомлення від 17.02.2023, 10.03.2023, 24.03.2023, 29.03.2023, 12.04.2023 зі штрихкодовими ідентифікаторами відповідно №007, №815, №507, №014, №912, якими на зазначену у позові адресу відповідача 2: вул. К.Савури, 5/74, м. Тернопіль, 46000 направлялись копії ухвал від 16.02.2023, 09.03.2023, 23.03.2023, 27.03.2023, 10.04.2023 повернулись на адресу суду без вручення адресату із відміткою підприємства зв`язку «Укрпошта»: «адресат відсутній за вказаною адресою».

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, сформованого судом за запитом №73, станом на 14.02.2023, у реєстрі не знайдено записів щодо реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи - підприємця.

З урахуванням приписів ч.8 ст. 176 ГПК України, 30.03.2023 судом зроблено запит у Єдиному державному демографічному реєстрі щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 як фізичної особи.

За даними відповіді №7926 від 30.03.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», у реєстрі не знайдено інформації щодо місця реєстрації фізичної особи ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Також, відповідно до ч.6 ст. 176 ГПК України, 12.04.2023 Господарським судом Тернопільської області до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області надіслано запит за №921/648/22/192/2023 з проханням надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 .

27.04.2023 на адресу Господарського суду Тернопільської області надійшла відповідь, з якої вбачається, що зареєстрованим місцем проживання громадянки ОСОБА_1 є: АДРЕСА_4 .

Отже, станом на час розгляду справи в суді, ОСОБА_1 / відповідач 2 не змінював адреси свого офіційного місцезнаходження (дійсної адреси), куди їй і надсилались процесуальні документи.

ФОП Цибульському О.С. судова кореспонденція надсилалась на адресу, вказану ним при державній реєстрації статусу підприємця, згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Про зміну свого місцезнаходження ФОП Цибульський О.С. у встановленому Законом порядку не повідомляв.

Розгляд справи є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення учасників справи та інших осіб про дату, час і місце судового засідання. Право бути належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання справи не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальність провадження (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №918/1478/14, від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270), у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 01.03.2023 у справі №910/18543/21).

Це вказує про обізнаність ФОП Цибульського О.С. і Цибульської В.М. про перебування у провадженні Господарського суду Тернопільської області справи №921/648/22, з заявленими до неї вимогами та небажання скористатись правами, передбаченими ст.ст. 13, 46 ГПК України.

Заслуговує на увагу і позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні по справі «Пономарьов проти України» №3236/03 від 03.04.2008, згідно з якого сторони (у т. ч. відповідач) мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їх судового провадження. Зокрема, через Єдиний державний реєстр судових рішень, доступ до яких є вільним, безоплатним та цілодобовим.

Отже, відсутність у відповідача заперечень проти позову та небажання брати участь в судових засіданнях (в т.ч. шляхом проведення відеоконференції) характеризує його ставлення до результатів розгляду спору. Подібний правовий висновок викладено, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Суд, у судовому засіданні 08.05.2023, після виходу з нарадчої кімнати, ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Тернопільської міської ради №6/35/47 від 12.07.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100га для будівництва та реконструкції існуючої зупинки громадського транспорту з об`єктом торгово-побутового призначення «Просп.С.Бандери» за адресою вул. Протасевича (від вул. Л.Українки) Відділу технічного нагляду Тернопільської міської ради»:

- затверджено Відділу технічного нагляду Тернопільської міської ради (ідентифікаційний код 21156999) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100га для будівництва та реконструкції існуючої зупинки громадського транспорту з об`єктом торгово-побутового призначення «Просп.С.Бандери» за адресою вул. Протасевича (від вул. Л.Українки);

- надано Відділу технічного нагляду Тернопільської міської ради (ідентифікаційний код 21156999) в оренду терміном на десять років земельну ділянку (кадастровий номер 080130054) площею 0,0100га для будівництва та реконструкції існуючої зупинки громадського транспорту з об`єктом торгово-побутового призначення «Просп.С.Бандери» за адресою вул. Протасевича (від вул. Л.Українки) з можливістю передачі даної земельної ділянки в суборенду;

Після цього, 04.11.2013 між Відділом технічного нагляду Тернопільської міської ради (надалі - орендарем) та Фізичною особою підприємцем Цибульським Олександром Степановичем (суборендарем) укладено договір суборенди земельної ділянки, згідно п. 1, п. 3 якого земельна ділянка, що передається в суборенду на підставі рішення Тернопільської міської ради від 12.07.2013 №6/35/47, знаходиться у користуванні орендаря відповідно до договору оренди від 01.08.2013, укладеного між орендарем та Тернопільською міською радою, про що в книзі записів засвідчення факту реєстрації вчинено запис 11.09.2013 №4962 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.10.2013 №10408917, згідно яких орендарю передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :08:013:0054, загальною площею 0,0100 га для будівництва та реконструкції існуючої зупинки громадського транспорту, з об`єктом торгово-побутового призначення «просп. С.Бандери» за адресою вул. Протасевича (від вул. Л.Українки), для використання у комерційних цілях.

У п. 2 договору зазначено, що орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови.

Згідно п. 4 договору на земельній ділянці знаходиться об`єкт зупинка громадського транспорту. Інженерні мережі відсутні.

Відповідно до п. 5 договору земельна ділянка передається в суборенду без об`єктів нерухомого майна.

Договір укладено на термін дії договору оренди (п. 9 договору).

У п. 16 договору сторонами обумовлено, що земельна ділянка передається в суборенду для будівництва та реконструкції існуючої зупинки громадського транспорту з об`єктом торгово побутового призначення «просп. С.Бандери».

У п. 24 договору зазначено, що на земельну ділянку встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб, згідно яких обов`язковими для діяльності суборендаря є наступні обмеження: а) обмеження щодо «червоних ліній»: - ділянка площею 0,0100 га знаходиться в межах «червоних ліній» вул. Протасевича; б) обмеження щодо інженерних зон: - ділянка повинна використовуватись з врахуванням охоронних зон інженерних мереж; в) обмеження щодо нового будівництва чи реконструкції: - проведення капітального ремонту, нове будівництво проводити після отримання відповідних дозволів; г) обмеження щодо суміжних землекористувачів: використання території та будь-яка діяльність повинна здійснюватись з врахуванням меж ділянок забудови на сусідніх ділянках з дотриманням нормативних вимог та не погіршення умов використання суміжних ділянок; забезпечувати цілодобовий доступ до існуючих на території ділянки інженерних мереж для їх ремонту, обслуговування, дотримуватись правил використання земель в охоронній зоні з вимогами інженерних служб міста і не чинити перешкод при будівництві нових; д) інші обмеження.

Передача в суборенду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) на цю ділянку (п. 25 договору).

Відповідно до п. 29.1 договору суборендар зобов`язався, зокрема: використовувати земельну ділянку відповідно до цільового призначення, визначеного у п. 1, п. 16 договору, дотримуватись при цьому вимог чинного земельного і екологічного законодавства, державних стандартів, норм і правил щодо використання землі; зміну цільового або функціонального призначення земельної ділянки проводити згідно з чинним законодавством.

Вказаний договір зареєстровано в книзі записів засвідчення факту реєстрації 04.11.2013 за №5041.

По акту прийому передачі б/н від 04.11.2013 Відділом технічного нагляду Тернопільської міської ради (орендарем) передано Фізичній особі підприємцю Цибульському Олександру Степановичу (суборендарю) вищевказану земельну ділянку площею 0,0100 га в суборенду.

Інформація Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №13127304 від 20.11.2013 вказує на те, що строк дії суборенди (іншого речового права) складає до 12.07.2023.

За даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №70 від 29.03.2023 Цибульський Олександр Степанович зареєстрований як фізична особа підприємець з 19.08.2004.

Позивачем до позову долучено копію паспорта прив`язки з реєстраційним номером 06/14 тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності з навісом для пасажирів на зупинці громадського транспорту «вул. Протасевича (зі сторони Л.Українки)», виданий 25.01.2014 Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради на замовлення Фізичної особи підприємця Цибульського Олександра Степановича, з терміном дії до 25.05.2018, а також додані до нього схеми розміщення та благоустрою тимчасової споруди, ескізу, кольорового вирішення фасаду.

16.01.2019 на замовлення ОСОБА_2 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» виготовлено Технічний паспорт на громадський будинок (торгово-офісні приміщення) по АДРЕСА_3 .

Згідно експлікації приміщень до плану поверхів громадського будинку АДРЕСА_5 , до нього належать: на першому поверсі: торгово-офісне приміщення площею 30,1 кв.м.; туалет площею 2 кв.м. (разом 32,1 кв.м.); на другому поверсі: торгово-офісне приміщення площею 33,7 кв.м.; торгово-офісне приміщення площею 11,2 кв.м. (разом 44,9 кв.м.). Всього по літ. «А» 77 кв.м.

У Технічному паспорті наведено також характеристику цих господарських будівель та споруд, згідно якої фундамент складається з бетону, стіни з сендвіч панелей, покрівля з металу (профнастилу), перекриття з металевих конструкцій, підлога з плитки.

Надалі, 18.01.2019 на замовлення Цибульського Олександра Степановича, Товариством з обмеженою відповідальністю «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» виготовлено Звіт №18/19 про проведення технічного обстеження громадського будинку (торгово-офісного приміщення) за адресою: АДРЕСА_3 , згідно наданого висновку якого за сукупністю всіх показників визначення категорійності технічного стану будівельних конструкцій і конструктивів об`єкта, обстежуваний громадський будинок «Торгово-офісні приміщення» за адресою: АДРЕСА_3 в цілому відноситься до ІІ категорії (задовільний стан). Технічний стан існуючих конструкцій та конструктивна схема обстежуваного приміщення задовольняє вимогам механічного опору та стійкості для подальшої експлуатації, що ставляться до капітальних нежитлових громадських будівель. Об`єкт громадський будинок «Торгово-офісні приміщення» за адресою: АДРЕСА_3 відповідає державним стандартам, будівельним вимогам та нормативним актам, при виконанні зазначених у звіті рекомендацій допускається його подальша експлуатація в якості капітальної споруди для здійснення підприємницької діяльності.

У Звіті зазначено, що вказаний об`єкт знаходиться на земельній ділянці площею 100 кв.м., з кадастровим номером :08:013:0054, яка використовується згідно договору суборенди землі від 04.11.2013.

При цьому, для можливості подальшої експлуатації об`єкту рекомендовано виконати наступні заходи: відновити пошкоджені ділянки монолітного фундаменту, відновити захисне пошкодження фундаменту цементно-пісщаними сумішшю із використанням водовідштовхуючих добавок, що збільшить його гідрофобність; очистити від корозії пошкоджені ділянки металевих конструкцій та відновити лакофарбове покриття; влаштувати вертикальні та горизонтальні в`язі між колонами та балками.

Вказаний Звіт №18/19 від 18.01.2019 виготовлений відповідальним виконавцем, експертом з технічного обстеження будівель і споруд Бренькачем В.М., який згідно Кваліфікаційного сертифікату №003906 від 07.10.2015 є відповідальним виконавцем окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури.

У Інформації №316963326 від 07.12.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , зазначено, що державним реєстратором Гречкосій Галиною Василівною Управління агропромислового, економічного розвитку та питань державної реєстрації Підгаєцької районної державної адміністрації 04.02.2019 за Цибульським Олександром Степановичем (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) було зареєстроване право приватної власності на нерухоме майно за вказаною адресою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 30222884). Підставою внесення запису про право власності зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45451421 від 11.02.2019.

При цьому, підставою для державної реєстрації права власності вказано Звіт №18/19 від 18.01.2019, виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області».

З матеріалів справи убачається, що Управління агропромислового, економічного розвитку та з питань державної реєстрації Підгаєцької районної державної адміністрації (ідентифікаційний код 21136882) (державним реєстратором якого вчинялась одна з оспорюваних реєстраційних дій), який надалі вказувався як Відділ розвитку території і природних ресурсів Підгаєцької районної державної адміністрації (ідентифікаційний код 21136882), на підставі розпорядження голови Підгаєцької районної державної адміністрації №8/01-03 від 12.01.2021 припинено в результаті реорганізації. Правонаступником Відділу розвитку території і природних ресурсів Підгаєцької районної державної адміністрації (ідентифікаційний код 21136882), згідно такого розпорядження та інформації Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань являється Тернопільська районна державна адміністрація (ідентифікаційний код 04058284).

Згодом, 03.10.2022 між ОСОБА_2 (надалі - продавцем) та ОСОБА_1 (надалі - покупцем) укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за №8223 (надалі договір купівлі-продажу), згідно п. 1, п.3, п.4 якого продавець передав у власність (продав), а покупець прийняв у власність (купив) торгово-офісні приміщення площею 77 кв.м., що знаходяться в буднику АДРЕСА_3 (надалі - приміщення або предмет договору), розташовані на земельній ділянці площею 0,0100 га, кадастровий номер :08:013:0054.

Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.02.2019, номер запису про право власності 30222884, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

У п.7 договору купівлі-продажу сторонами обумовлено, що факт підписання ними договору свідчить про передачу предмета договору покупцю, і з моменту його підписання предмет договору вважається переданим покупцю.

Сторони за договором підтверджують свою обізнаність із вимогами: а) ст. 334 Цивільного кодексу України, відповідно до ч. 4 якої право власності на приміщення, що є предметом цього договору, виникає у покупця з моменту здійснення державної реєстрації прав; б) ст. 640 Цивільного кодексу України, у відповідності з якою цей договір вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення (п.8 договору купівлі-продажу).

Таким чином, об`єктом оспорюваного договору купівлі-продажу стала колишня тимчасова споруда, якій надано статус нерухомого майна.

На підставі договору купівлі-продажу №8223 від 03.10.2022 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. за ОСОБА_1 03.10.2022 зареєстровано право власності на торгово-офісні приміщення площею 77 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , номер запису про право власності 48034969.

У відповідь на звернення Управління правового забезпечення Тернопільської міської ради №246/4 від 04.10.2022, Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради листом №329/14 від 20.10.2022 повідомлено що останнім не присвоювалась адреса торгово-офісному приміщенню за адресою АДРЕСА_3 . Одночасно ним проінформовано, що Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради на замовлення ФОП Цибульського О.С. оформлено паспорт прив`язки стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності з навісом для пасажирів на зупинці громадського транспорту «вул. Протасевича (зі сторони вул. Л.Українки)» №06/14 від 25.01.2014, із строком дії до 25.05.2018.

Разом з цим, за інформацією Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради №159/27 від 07.10.2022, відділом не здійснювалось видачі дозвільних документів на проведення підготовчих та будівельних робіт, а також введення в експлуатацію торгово - офісних приміщень по вул. Протасевича, 3а Фізичній особі - підприємцю Цибульському Олександру Степановичу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Частиною 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У ч. ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України зазначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Спір про скасування запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим та вирішується за правилами господарського судочинства, з огляду на суб`єктний склад сторін.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №823/2042/16.

Позовні вимоги у справі №921/648/22 стосуються захисту права власності на земельну ділянку комунальної власності, у зв`язку із оформленням за Фізичною особою підприємцем Цибульським Олександром Степановичем (відповідачем 1) права власності на торгово-офісні приміщення, як на об`єкт нерухомого майна, згодом переоформлені на фізичну особу Цибульську Валентину Михайлівну (відповідача 2).

Пунктами 1, 6 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо:

укладання, зміни, розірвання і виконання правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Верховним Судом у постанові від 08.08.2022 у справі №521/6349/20 наведено правові висновки щодо юрисдикції спору, який стосувався захисту права власності на земельну ділянку комунальної власності, порушеного у зв`язку із оформленням права власності на нежитлову будівлю за МППФірма «СПС», згодом переоформленого на Ніколайчука О.В.

З приводу цього колегією суддів зазначено, що ефективний судовий захист інтересів позивача буде можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи за правилами господарського судочинства. Такий розгляд відповідає принципу юридичної визначеності, оскільки не допускає роз`єднання позовних вимог залежно від суб`єктного складу учасників спору, а також вплине, зокрема, на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних правовідносин.

Крім того, вирішення такого спору за правилами господарського судочинства в частині позовних вимог до юридичної особи, а за правилами цивільного судочинства в частині позовних вимог до фізичної особи, порушуватиме принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки дослідження одного і того ж предмета та тих самих підстав позову здійснюватиметься судами різних юрисдикцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Слід також зазначити, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 17.03.2023 закрито провадження у справі №607/1567/23 за позовом Тернопільської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Тернопільської районної державної адміністрації про скасування державної реєстрації права власності на торгово-офісні приміщення та визнання недійсним договору купівлі-продажу торгово-офісних приміщень із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Відповідно до її змісту, провадження у даній справі закрито за п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, у звязку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Станом на 08.05.2023 ухвала Тернопільського міськрайонного суду від 17.03.2023 у справі №607/1567/23 ніким не оскаржена, а відтак набрала законної сили.

З урахуванням наведеного позивач не зможе реалізувати своє право на доступ до суду за правилами цивільного судочинства.

Як вказує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" ("Golder v. the United Kingdom") від 21.02.1975, заява №4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Станєв проти Болгарії" ("Stanev v. Bulgaria") від 17.01.2012, заява №36760/06, § 230).

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 09.12.2010 у справі "Буланов та Купчик проти України" ("Bulanov and Kupchik v. Ukraine", заяви №7714/06 та №23654/08), в якому ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й зневілювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27-28, 38-40); рішення від 01.12.2011 у справі "Андрієвська проти України" ("Andriyevska v. Ukraine", заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13-14, 23, 25-26); рішення від 17.01.2013 у справі "Мосендз проти України" ("Mosendz v. Ukraine", заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122-125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі "Шестопалова проти України" ("Shestopalova v. Ukraine", заява №55339/07), в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24)).

З огляду на це відмова господарським судом у розгляді даного спору поставить під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

З урахуванням вищенаведеного, предмету спору у справі №921/648/22, а також призначення спірного майна (торгово-офісного приміщення), даний спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч.ч. 1, 3 ст. 11 ЦК України).

Тернопільська міська рада, відповідно до статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є представницьким органом місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності народу України, територіальної громади, власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику. Статтями 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України та ст. ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України врегульовано порядок розпорядження землею.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (пункт 34 частини 1 статті 26) органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Тернопільська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону. Виходячи із вимог статті 83 Земельного кодексу України презюмується належність земельних ділянок на території міста Тернополя територіальній громаді міста з визначенням її власником Тернопільської міської ради.

Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування, із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно вимог частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

У п. п. "а", "в" ст. 12 ЗК України (в чинній станом на липень 2013 року редакції) встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради. Отже, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЗК України (в чинній станом на липень 2013 року редакції) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нових земельних ділянок. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. В такому випадку розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженим здійснювати розпорядження цією земельною ділянкою.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про оренду землі» (в редакції в редакції на листопад 2013 року) зазначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч.1 ст. 93 ЗК України).

Отже, земельна ділянка площею 0,0100 га з кадастровим номером 080130054 відносяться до земель комунальної власності, власником яких є Тернопільська міська рада.

На підставі рішення Тернопільської міської ради №6/35/47 від 12.07.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва та реконструкції існуючої зупинки громадського транспорту з об`єктом торгово-побутового призначення «Просп.С.Бандери» за адресою вул. Протасевича (від вул. Л.Українки) Відділу технічного нагляду Тернопільської міської ради» Відділу технічного нагляду Тернопільської міської ради затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100га для будівництва та реконструкції існуючої зупинки громадського транспорту з об`єктом торгово-побутового призначення «Просп.С.Бандери» за адресою вул. Протасевича (від вул. Л.Українки) та надано Відділу технічного нагляду Тернопільської міської ради в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 0,0100 га з кадастровим номером 080130054 для будівництва та реконструкції існуючої зупинки громадського транспорту з об`єктом торгово-побутового призначення «Просп.С.Бандери» за адресою вул. Протасевича (від вул. Л.Українки) з можливістю передачі даної земельної ділянки в суборенду.

Орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі (ч.ч. 1-3 ст. 8 Закону України «Про оренду землі»).

На підставі наведених норм та договору оренди землі від 01.08.2013, між Відділом технічного нагляду Тернопільської міської ради (орендарем) та Фізичною особою підприємцем Цибульським Олександром Степановичем (суборендарем) 04.11.2013 укладено договір суборенди земельної ділянки площею 0,0100 га, з кадастровим номером :08:013:0054 для будівництва та реконструкції існуючої зупинки громадського транспорту, з об`єктом торгово-побутового призначення «просп. С.Бандери» за адресою вул. Протасевича (від вул. Л.Українки), для використання у комерційних цілях.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У Інформації №316963326 від 07.12.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Протасевича, 3а, зазначено, що державним реєстратором Гречкосій Галиною Василівною Управління агропромислового, економічного розвитку та питань державної реєстрації Підгаєцької районної державної адміністрації 04.02.2019 за Цибульським Олександром Степановичем (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) було зареєстроване право приватної власності на нерухоме майно за вказаною адресою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 30222884). Підставою внесення запису про право власності зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45451421 від 11.02.2019. При цьому, підставою для державної реєстрації права власності вказано Звіт №18/19 від 18.01.2019, виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області».

Надалі, на підставі договору купівлі-продажу №8223 від 03.10.2022 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. за ОСОБА_1 03.10.2022 зареєстровано право власності на торгово-офісні приміщення площею 77 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Тернопіль, вул. Протасевича, 3а, номер запису про право власності 48034969.

Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У свою чергу, у ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані спеціальним Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з пунктами 1,4 ч.1.ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

За приписами п.1 ч.1.ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.

Частиною 1 ст.5 вказаного Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

У ч.2 ст.5 цього Закону визначено, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Аналогічна за змістом норма міститься в частині другій ст.331 ЦК України, якою визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в чинній станом на 04.02.2019 редакції) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Частинами 2 та 4 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вказано, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Частиною 2 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

У ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наведено підстави, за наявності яких державний реєстратор зобов`язаний відмовити заявнику в державній реєстрації речового права. Серед визначених підстав для відмови у державній реєстрації прав, Закон містить такі підстави як:

- подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

- подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, як-от: договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості; свідоцтва про право власності; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, тощо.

Відповідно до п. 40 Порядку (в чинній станом на 04.02.2019 редакції) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Пунктом 41 Порядку передбачено основний перелік документів, необхідний для державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (не було подано відповідачем 1 реєстратору);

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (не було подано реєстратору);

4) письмова заява або договір співвласників про розділ часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність).

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Як встановлено судом, і це вбачається з матеріалів справи, відповідачем 1 зазначена норма пункту 41 Порядку не була дотримана, адже визначений у пункті 41 Порядку, перелік документів не був поданий.

У виготовленому 16.01.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області», на замовлення відповідача 1, Технічному паспорті вказано, що фундамент об`єкту складається з бетону, стіни з сендвіч панелей, покрівля з металу (профнастилу), перекриття з металевих конструкцій, підлога з плитки.

Суд звертає увагу, що у Звіті №18/19 від 18.01.2019 про проведення технічного обстеження громадського будинку (торгово-офісного приміщення) за адресою: вул. Протасевича, 3а, м. Тернопіль, експертом з технічного обстеження будівель і споруд Бренькачем В.М. Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» вказаний об`єкта віднесено до капітальних нежитлових громадських будівель для здійснення підприємницької діяльності.

Однак, у п. 1 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (затвердженого Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації № 507 від 17.08.2000) відсутнє визначення поняття "капітальна споруда". Тобто, такий висновок не грунтується на чинних законодавчих нормах.

При цьому, суд враховує, що Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради не присвоювалась адреса торгово-офісному приміщенню за адресою вул. Тараса Протасевича, 3а, а натомість ФОП Цибульському О.С. оформлено/видано паспорт прив`язки стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності з навісом для пасажирів на зупинці громадського транспорту «вул. Протасевича (зі сторони вул. Л.Українки)» №06/14 від 25.01.2014, із строком дії до 25.05.2018 (лист №329/14 від 20.10.2022).

Окрім того, Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради не здійснювалось видачі дозвільних документів на проведення підготовчих та будівельних робіт, а також введення в експлуатацію торгово - офісних приміщень по вул. Протасевича, 3а Фізичній особі - підприємцю Цибульському Олександру Степановичу (лист №159/27 від 07.10.2022).

Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що документи, які згідно чинного законодавства є необхідними для проведення державної реєстрації прав, не могли слугувати правовою підставою для вчинення державним реєстратором дій щодо реєстрації права власності на торгово-офісні приміщення, як на об`єкт нерухомого майна, а також внесення до реєстру речових прав на нерухоме майно записів про право власності №30222884 за реєстраційним 101.

Також наявні матеріали справи підтверджують твердження позивача з приводу обставин неотримання відповідачем 1 жодних дозвільних документів на спорудження вказаного об`єкту як нерухомого та виділення саме для цієї мети Тернопільською міською радою земельної ділянки.

Суд повторно зазначає, що у 2013 році відповідачем 1 отримано земельну ділянку в суборенду лише з метою будівництва та реконструкції існуючої зупинки громадського транспорту з об`єктом торгово побутового призначення, а у 2014 році ним виготовлено паспорт прив`язки цього об`єкту, як тимчасової споруди.

Відповідно до п.5 договору земельна ділянка передана в суборенду без об`єктів нерухомості, а відповідно до п. 24 договору на вказану земельну ділянку встановлено ряд обмежень, зокрема і те, що нове будівництво, реконструкція, проведення капітального ремонту, нове будівництво проводиться після отримання відповідних дозволів.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Державна реєстрація проводиться з обов`язковою перевіркою документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, що не було зроблено під час прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, а відповідно до частини п`ятої цієї статті відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 2 ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Наведені норми чинного законодавства України свідчать про те, що державній реєстрації підлягають речові права виключно на нерухоме майно або об`єкти незавершеного будівництва, тобто, якщо проведена державна реєстрація права на майно та внесено відповідний запис у Державний реєстр речових прав, то таке майно повинно бути саме нерухомим.

У свою чергу, права на рухоме та інші види майна, які не мають ознак нерухомого, зокрема малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, не підлягають державній реєстрації, що виключає наявність правових підстав для внесення запису про такі права до Державного реєстру прав.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Управління агропромислового, економічного розвитку та з питань державної реєстрації Підгаєцької РДА Гречкосій Г.В. зареєстровано право власності за Цибульським О.С. на тимчасову споруду площею 77 кв. м., на підставі Звіту №18/19 від 18.01.2019 про проведення технічного обстеження громадського будинку (торгово-офісного приміщення) виконаного ТОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області».

Тобто, підставою для здійснення оскаржуваної реєстрації реєстратором вказано Звіт про проведення технічного обстеження нежитлового приміщення, який не є правовстановлюючим документом, котрий свідчить про наявність чи то про відсутність у відповідача 1 права власності на нерухоме майно чи його частину. Зміст Звіту вказує, що його виготовлено з метою проведення технічного обстеження об`єкту, а не для введення об`єкту в експлуатацію. Тому, цей Звіт не є документом, що засвідчує готовність об`єкту для подальшої безпечної експлуатації та не підміняє собою Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації.

Як вже зазначалось, за інформацією, наданою Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради не здійснювалось видачі дозвільних документів на проведення підготовчих та будівельних робіт, а також введення в експлуатацію торгово - офісних приміщень по вул. Протасевича, 3а Фізичній особі - підприємцю Цибульському Олександру Степановичу як на нерухомий об`єкт.

Статтею 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.20, 2.21, 2.29, 2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011) підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди. Встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Відхилення від паспорта прив`язки тимчасової споруди не допускається. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Встановлений факт отримання відповідачем 1 паспорта прив`язки, в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами, дають підстави стверджувати, що торгово-офісні приміщення по вул. Протасевича, 3а у м. Тернополі є саме тимчасовою спорудою.

На підставі доказів, наявних у матеріалах справи, судом встановлено, що документи, які за чинним законодавством є необхідними для подання заявником з метою проведення державної реєстрації прав, не стали підставою для реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про об`єкти нерухомості (з відкриттям розділу) за реєстраційними номерами 101 та підставою для внесення запису №30222884 про державну реєстрацію права власності за Цибульським О.С. на торгово-офісні приміщення, загальною площею 77 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Протасевича, 3а.

При цьому, як вбачається із наданих суду доказів, відповідачем 1 вимоги пункту 41 Порядку не були виконані та відповідний перелік документів для здійснення державної реєстрації не був поданий.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, право власності за відповідачем 1 Фізичною особою підприємцем Цибульським О.С. на вказаний об`єкт, як на нерухомий, зареєстровано безпідставно.

Зміст ст. 377 ЦК України (в чинній станом на 04.02.2019 редакції) вказує на те, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

У ч.1 ст. 120 ЗК України (в чинній станом на 04.02.2019 редакції) вказано, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином, після проведення оскаржуваної реєстрації, з урахуванням змісту ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, відповідач 1 фактично, без будь-яких належних та законних підстав набув нове право на земельну ділянку площею 0,0100 га, що належить територіальній громаді Тернопільської міської ради.

У ч.ч. 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, згодом, на підставі договору купівлі-продажу №8223 від 03.10.2022, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б., за Цибульською Валентиною Михайлівною згодом - 03.10.2022 зареєстровано право власності на торгово-офісні приміщення площею 77 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Тобто, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , як попередній власник вказаних торгово-офісних приміщень набув право власності на вказаний об`єкт, визначивши його нерухомим майном у незаконний спосіб.

По договору від 03.10.2022 відповідач 1 відчужив вказані торгово-офісні приміщення відповідачу 2, власником якого він не був.

Висновки суду щодо безпідставного набуття ОСОБА_2 у власність такого об`єкту, як нерухомого, та незаконно проведеної 04.02.2019 державної реєстрації права власності на цей об`єкт за відповідачем 1 вказують на те, що договір від 03.10.2022 укладено з недотримання ч.1 ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним згідно ч.1 ст. 215 ЦК України. У зв`язку з цим, державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на вказаний об`єкт, як нерухомий, є незаконною та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Тернопільська міська рада не є стороною договору, правомірність укладення якого нею оспорюється, однак є власником земельної ділянки, на якій розміщений об`єкт - торгово-офісні приміщення площею 77 кв.м., які по договору купівлі-продажу від 03.10.2022 передано у власність ОСОБА_1 /відповідача 2 та зареєстрований за нею.

Оскаржуваною реєстрацією та правочином виникли обставини, котрі за приписами ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України порушують право позивача.

В силу ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Таким чином, належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній до 16.01.2020, яка діяла на час прийняття первинної державної реєстрації) було передбачено порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

Зокрема, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Однак, згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції.

Зокрема, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є:

- судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав;

- судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

- судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, позивачем обрано правильний спосіб захисту, а тому позовні вимоги про: скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за відповідачем 1 на торгово-офісні приміщення загальною площею 77 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Тернопіль, вул. Протасевича, 3а з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт як на нерухомий; визнання недійсним договору купівлі-продажу торгово-офісних приміщень, укладеного №8223 03.10.2022 між відповідачем 1 та відповідачем 2; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на вказані торгово-офісні приміщення за відповідачем 2, з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт як на нерухомий та закриттям розділу Державного реєстру речових прав за №101, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Попри це, суд зазначає наступне.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ГПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.1, ч.2 ст. 14 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст.45 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач та відповідач. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Частинами 1, 2 статті 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тлумачення статті 48 ГПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Матеріали справи вказують на те, що право власності на торгово-офісні приміщення первинно були зареєстровані за відповідачем 1, а згодом з відповідачем 2.

При цьому, позовні вимоги Тернопільською міською радою заявлено не лише до осіб, за якими неправомірно реєструвалось право власності на такий об`єкт, а також до Тернопільської РДА, як правонаступника Управління агропромислового, економічного розвитку та з питань державної реєстрації Підгаєцької районної державної адміністрації, надалі згаданого як Відділ розвитку території і природних ресурсів Підгаєцької районної державної адміністрації, державним реєстратором якого здійснено оскаржувану первинну державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор/нотаріус є неналежний відповідач за вимогою про скасування державної реєстрації права (постанови Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 461/8641/19, від 09.08.2022 у справі № 266/2666/19, від 10.08.2022 у справі № 565/315/21, від 10.08.2022 у справі № 725/873/20).

Верховний Суд у зазначених справах, враховуючи зміст і характер відносин між учасниками справи з урахуванням установлених обставин справи, дійшов висновку, що спір у справі в частині пред`явлених позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора виник між позивачем і особою, за якою було зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно. Таким чином, державний реєстратор є неналежним відповідачем у справі, а тому позовні вимоги до такого відповідача не підлягають до задоволення.

Позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності не може бути звернена до реєстратора, якого позивач визначив відповідачем, оскільки реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд у справі відмовляє у позові до такого відповідача.

З урахуванням наведеного, суд відмовляє у позові до Тернопільської районної державної адміністрації, як безпідставному. Однак, такий висновок суду не впливає на зміст та формулювання резолютивної частини рішення щодо повного задоволення кожної з позовних вимог, адресованих першим двом відповідачам.

Розподіл судових витрат.

В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на Фізичну особу підприємця - Цибульського Олександра Степановича та ОСОБА_1 порівну.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12,13, 20, 73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

1. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на торгово-офісні приміщення загальною площею 77 кв. м. за ОСОБА_2 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт як на нерухомий.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу торгово-офісних приміщень, укладений 03.10.2022 між ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. та зареєстрований у реєстрі за №8223.

3. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права власності на торгово-офісні приміщення за Цибульською Валентиною Михайлівною (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт як на нерухомий та закриттям розділу Державного реєстру речових прав за №101.

4. Cтягнути з Фізичної особи підприємця - Цибульського Олександра Степановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 34334305) 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Видати наказ.

5. Cтягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний номер 34334305) 2481 грн судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді Шумського І.П. у відпустці, повне рішення складено 31 травня 2023 року.

Суддя І.П. Шумський