ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 Справа № 917/119/23

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І.,

при секретарі судового засідання Квіті О.Т.,

розглянувши матеріали за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОРОЛ-ДОН», ідентифікаційний код 33183117 (с. Слобідка, Миргородський район, Полтавська область, 37674)

до Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», ідентифікаційний код 00032129 (вул. Госпітальна, 12-Г, м. Київ, 01001)

про стягнення 3 750 000, 00 грн

за участю представників сторін:

від позивача - Крекотень Олександр Анатолійович

від відповідача - Марущенко Наталія Олександрівна

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОРОЛ-ДОН» (позивач) звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (далі Банк, відповідач) про стягнення 3 750 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням з боку відповідача договору банківського рахунку № 57 від 26.10.2011, яке полягає у відмові банку на виконання ухвал Октябрського районного суду м. Полтави від 30.09.2022 № 554/2088/22, від 02.11.2022 № 554/2088/22 розблокувати (скасувати арешт) коштів в сумі 3 750 000 грн, що належать ТОВ «ХОРОЛ-ДОН» і знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОЩАДБАНК». Позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОРОЛ-ДОН» працює на орендованих земельних ділянках, власниками яких є громадяни України, та щорічно сплачує громадянам орендну плату за земельні паї за користування земельними ділянками; що через блокування рахунків у товариства відсутня можливість виплатити орендну плату за земельні паї на загальну суму 3 750 000 грн.

Ухвалою від 24.01.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 28.02.2022, запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали надати суду відзив на позов.

Ухвалою від 28.02.2023 суд відклав підготовче засідання, продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

27.02.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він повністю заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд залишити їх без задоволення. Обґрунтовуючи правову позицію щодо позову, відповідач посилається, зокрема, на те, що Банком не здійснювалось блокування рахунків Товариства на виконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 17.06.2022 у справі № 554/2088/22, вказана ухвала суду на позабалансовому обліку у Банку не перебуває. Банком дотримано вимог пункту 15 постанови Правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період воєнного стану" № 18 від 24.02.2022 щодо зупинення здійснення видаткових операцій за рахунками ТОВ «Хорол-Дон», оскільки учасником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Хорол-Дон» є громадянин російської федерації, з часткою в статутному капіталі 3 242 935,00 грн, що становить 100% частки статного капіталу.Крім цього, відповідач наголосив, що платежі, про необхідність сплати яких посилається позивач, не є обов`язковими платежами відповідно до Податкового кодексу України.

23.03.2023 суд отримав відповідь на відзив, строк на подачу якої суд поновив ухвалою від 27.03.2023.

У відповіді на відзив позивач, зокрема, зазначив, що:

- за договором банківського рахунку банк зобов`язався видавати клієнту (позивачу) гроші у готівковій формі. Проте банк зупинив здійснення видаткових операцій, чим порушив норми ч. 1 ст. 526 ЦК України та Конституцію України щодо обов`язковості судових рішень, оскільки не виконує ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави про скасування арешту коштів в сумі 3 750 000,00 грн;

- виплату орендної плати громадянам України за користування їх земельними ділянками по договорам оренди можна віднести до «інших обов`язкових платежів»;

- твердження відповідача про відсутність на позабалансовому обліку банку ухвали від 17.06.2022 № 554/2022/22 не відповідає дійсності, оскільки ухвали направлялись Октябрським районним судом міста Полтави на адресу банку 09.11.2022.

В запереченнях на відповідь на відзив від 30.03.2023 відповідач зазначив, що:

- ухвали слідчого судді Октябрського районного суду, про направлення яких на адресу Банку посилається позивач, стосувалися скасування арешту, а не його накладення. Відповідач наполягає, що ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 17.06.2022 № 554/2088/22 про накладення арешту на майно на адресу АТ «Ощадбанк» не надходила;

- плата за землю є обов`язковим платежем тільки у двох випадках, а саме: у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або як орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності. Кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, щоб спрямувати їх на виконання грошових зобов`язань, які виникли на підставі договорів оренди, не є обов`язковими платежами та не відносяться до податків, зборів чи інших обов`язкових платежів відповідно до Податкового кодексу України;

- довідка позивача № 23 від 21.03.2023 щодо заборгованості по виплаті орендної плати за земельні ділянки-паї за своєю правовою природою не є первинним документом, а є документом, який носить тільки інформаційний характер відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 29.04.2020 № 915/641/19;

- позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав;

- на поточному рахунку позивача відсутня грошова сума, необхідна для задоволення позовної вимоги.

В підготовчому засіданні 28.03.2023 суд призначив дату наступного засідання на 20.04.2023.

У підготовчому засіданні 20.04.2023 судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст. 177, 182 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК )України.

Ухвалою від 20.04.2023 суд постановив закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 18.05.2023.

В засіданні 18.05.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі виконуючого обов`язки керуючого філії - Миргородського відділення № 3088 Кириченко Людмили Іванівни, яка діяла на підставі довіреності № 2514 від 20.06.2011 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хорол-Дон», в особі директора Рибальченко Ганни Степанівни, яка діяла на підставі Статуту було укладено Договір банківського рахунку № 57 від 26.10.2011 щодо розрахунково-касового обслуговування (далі Договір банківського рахунку, а.с.22-28).

Згідно з до п.1.1. Договору банківського рахунку, у відповідності із діючим законодавством України, Банк зобов`язується надавати Клієнту послуги по розрахунково-касовому обслуговуванню, які пов`язані із переказом грошей з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому грошей у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплачувати вартість таких послуг та надає Банку право користуватися тимчасово вільними коштами на власний розсуд.

Згідно з п. 2.1. Договору банківського рахунку Банк протягом трьох робочих днів після надання всіх необхідних документів зобов`язується відкрити Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 в гривні України, надалі за текстом «Рахунок», та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування, надалі за текстом - «Послуги», відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства України в т.ч. нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно з п. 4.1.2. Договору банківського рахунку Банк зобов`язується приймати і зараховувати на Рахунок(нки) Клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Рахунку(ів) та проведення інших операцій за Рахунком(ами).

Згідно з пунктом 4.1.4. Договору банківського рахунку Банк зобов`язався здійснювати приймання та видачу готівки з Рахунку(ів) Клієнта відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правовоих актів Національного банку України.

Згідно з п. 4.2.3.1 Договору Банк має право відмовити Клієнту у видачі готівки, зокрема, у випадку неподання Клієнтом попередньої заявки на отримання готівки на суму понад 10 000 грн.

Згідно з п. 4.4.2. Договору банківського рахунку Клієнт має право отримувати готівкові кошти у випадках передбачених чинним законодавством України, за умови наявності коштів на Рахунку(ах) та умов цього договору.

Згідно з Додатковою угодою № 1 від 24.03.2012 до Договору банківського рахунку № 57 від 26.10.2011, клієнту (позивачу) відкрито нові поточні рахунки, серед яких рахунок № НОМЕР_3 .

Згідно з виданої АТ «Ощадбанк» в особі керуючого філії - Полтавське обласне управління АТ «Державний Ощадний банк України» ТВБВ 10016/0157 довідки від 02.07.2020, клієнту ТОВ «Хорол-Дон» 23 березня 2012 року відкрито поточний рахунок № НОМЕР_4 Код НОМЕР_5 МФО 331467.

Згідно з виданої АТ «Ощадбанк» в особі керуючого філії - Полтавське обласне управління АТ «Державний Ощадний банк України» ТВБВ 10016/0157 довідки від 16.09.2022 року, залишок коштів на вказаному рахунку станом на 16.09.2022 становив 7 460 102,77 грн.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.І. від 17.06.2022 по справі № 554/2088/22 в рамках кримінального провадження № 0000098 від 15.03.2022 було накладено заборону (арешт) на використання майна, а саме грошових коштів належних ТОВ «ХОРОЛ-ДОН» (), що знаходяться на рахунках: № НОМЕР_4 , № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 , та інших рахунках даного товариства, які відкриті в АТ «ОЩАДБАНК» (МФО):331467, юридична адреса: 36014, Полтавська область, м. Полтава, вул. Соборності, 63а.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Блажко І.О. від 30.09.2022 № 554/2088/22, яка набрала законної сили 05.10.2022, та ухвалою від 02.11.2022 № 554/2088/22, яка набрала законної сили 08.11.2022, частково скасовано арешт, накладений ухвалою від 17.06.2022 № 554/2088/22, а саме арешт на кошти в сумі 3 750 000 гривень належні ТОВ «ХОРОЛ-ДОН», що знаходяться на рахунку НОМЕР_4 який відкритий в АТ «ОЩАДБАНК».

ТОВ «Хорол-Дон» звернулось із заявою № 59 від 14.11.2022 до АТ «Ощадбанк» щодо розблокування (зняття арешту) коштів в сумі 3 750 000,00 грн, що знаходяться на рахунку НОМЕР_4 , відкритому в АТ «Ощадбанк» на підставі ухвал слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Блажко І.О. від 30.09.2022 та 02.11.2022 у справі № 554/2088/22 про часткове скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н. В. від 17.06.2022 у справі № 554/2088/22 (а.с.43).

У відповідь на вказану заяву відповідач листом за вих. № 114.10-21/1-822 від 05.12.2022 повідомив ТОВ «Хорол-Дон», що 08.04.2022 Банком на виконання вимог постанови правління Національного банку України № 18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» було здійснено блокування видаткових операцій. У подальшому Банк виконуватиме видаткові операції за рахунками Товариства, у разі їх ініціювання в межах дозволеного переліку, передбаченого п. 15 зазначеної постанови. В цьому ж листі Банк повідомив, що ним не здійснювалось блокування рахунків Товариства на виконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 17.06.2022 у справі № 554/2088/22. Вказана ухвала суду на позабалансовому обліку у Банку не перебуває.

Із наданого позивачем до матеріалів справи витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 12-20) вбачається, що станом на 23.11.2022 кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОРОЛ-ДОН» () є ОСОБА_1 , громадянин російської федерації, з часткою в статутному капіталі 3242935,00 грн, що становить 100% частки статного капіталу. Тип бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив.

При розгляді спору по суті судом приймаються до уваги наступні обставини.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спірні правовідносини виникли з договору, який за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

Відповідно до норм статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з нормами статті 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених і сторонами.

Згідно з правилами статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до визначення, яке міститься в п.1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ коштів це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

П.13.1 ст. 13 вказаного вище Закону передбачено, що порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Платіжний інструмент - засіб певної форми на паперовому, електронному чи іншому носії інформації, який використовується для ініціювання переказів (п.1.31 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківська система України складається з Національного банку України та інших банків, а також філій іноземних банків, що створені і діють на території України відповідно до положень цього Закону та інших законів України.

Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, цього Закону, Закону України «Про Національний банк України», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України. Національний банк України визначає особливості регулювання та нагляду за системно важливими банками з урахуванням специфіки їх діяльності.

Відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк видає нормативно-правові акти та розпорядчі акти.

Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, юридичних та для фізичних осіб.

Акти Національного банку можуть бути оскаржені відповідно до законодавства України (ч. 9 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України»).

Військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану із 05:30 ранку 24.02.2022 строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувався. Відповідно до п. 1 Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 6 лютого 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Пунктом 15 постанови Правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період воєнного стану» № 18 у редакції від 24.02.2022 (далі Постанова НБУ № 18) зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів держави, що здійснила збройну агресію проти України.

Пунктом 6 постанови Правління Національного банку України № 44 від 08.03.2022 «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022» від 04.03.2022 №36 пункт 15 Постанови НБУ № 18 викладено в такій редакції: «Зупинити здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів російської федерації/республіки білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти російської федерації/республіки білорусь, за винятком здійснення на території України: 1) переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України; 2) соціальних виплат, виплат заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів».

Як було встановлено судом, кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОРОЛ-ДОН» (позивача) є ОСОБА_1 , громадянин російської федерації, з часткою в статутному капіталі 3 242 935,00 грн, що становить 100% статутного капіталу.

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція. Кінцевим бенефіціарним власником є: для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння). Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.

Оскільки ОСОБА_1 , громадянин російської федерації, є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОРОЛ-ДОН» з часткою в статутному капіталі 3 242 935,00 грн, що становить 100 % статутного фонду, останній у силу пункту 30 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» є кінцевим бенефіціарним власником зі здійсненням прямого вирішального впливу на діяльність товариства.

За приписами ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом.

Судом визнається необґрунтованим посилання в позовній заяві на відсутність підстав для вилучення майна позивача відповідно до Закону України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів», оскільки обмеження відповідачем видаткових операцій по рахункам позивача не можна ототожнювати з вилученням майна (грошових коштів), відповідні грошові кошти продовжують перебувати у власності позивача.

Позивачем не надано доказів оскарження в порядку, встановленому ч. 9 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Постанови НБУ № 18 та визнання її недійсною судом.

За таких обставин, здійснення відповідачем зупинення видаткових операцій за рахунками позивача відповідало вимогам пункту 15 Постанови НБУ № 18, яка була прийнята в межах повноважень Національного банку України, передбачених п. 4 ст. 7 Закону України «Про Національний банк України», п.13.1 ст. 13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Стосовно доводів позивача про те, що відповідно до підп. 2 п. 15 Постанови НБУ № 18, вищевказана заборона не поширюється, зокрема на здійснення на території України видаткових операцій по соціальних виплатах, виплатах заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, до числа яких, на думку позивача, входять платежі по сплаті орендної плати за користування земельними ділянками на підставі договорів оренди, укладених з громадянами України, судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Тобто, відповідно до чинного законодавства плата за землю є обов`язковим платежем тільки у двох випадках, а саме: у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або як орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності.

З огляду на викладене, грошові зобов`язання щодо сплати орендних платежів за оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, не є обов`язковими платежами в розумінні виплат, які наведені в п.п.2 п. 15 Постанови НБУ № 18.

Водночас суд звертає увагу, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності у ТОВ «Хорол-Дон» на момент подання позовної заяви заборгованості перед орендодавцями щодо орендної плати, а також її дійсного розміру (копії договорів оренди, з яких можна встановити настання строку платежу, дійсний розмір відповідних платежів і т.ін.).

Бухгалтерська довідка від 21.03.2023, додана позивачем до відповіді на відзив (а.с.102) , не приймається судом як доказ, оскільки позивачем не було подано відповідного клопотання про продовження пропущеного строку для її подання, ухвалою від 27.03.2023 суд поновив позивачу за його клопотанням лише строк для подання відповіді на відзив.

В той же час, відповідно до вимог ст.74 ГПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладено на сторони.

Відповідно до ч. 2 ст.80 ГПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.80 ГПК України).

Окрім зазначеного, судом приймається також до уваги, що предметом позову є вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів на суму 3 750 000,00 грн, в той час як в позовній заяві позивачем не зазначені будь-які правові підстави, які б свідчили про виникнення у відповідача грошового зобов`язання щодо сплати власних грошових коштів на користь позивача.

Грошове зобов`язання це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

В той же час, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1.1 Договору банківського рахунку № 57 від 26.10.2011, на який посилається позивач в обґрунтування позову, Банк (відповідач) зобов`язується надавати Клієнту послуги по розрахунково-касовому обслуговуванню, які пов`язані із переказом грошей з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому грошей у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплачувати вартість таких послуг та надає Банку право користуватися тимчасово вільними коштами на власний розсуд.

Відповідно підпункту 4.1.2 Договору банківського рахунку відповідач зобов`язався приймати і зараховувати на Рахунок(нки) Клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Рахунку(ів) та проведення інших операцій за Рахунком(ами).

Пунктом 4.1.4. Договору банківського рахунку Банк (відповідач) зобов`язався здійснювати приймання та видачу готівки з Рахунку(ів) Клієнта відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правовоих актів Національного банку України.

Таким чином, на підставі вказаного вище Договору у відповідача можуть виникати лише зобов`язання щодо надання послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню, які мають не грошовий характер (зобов`язання щодо вчинення певних дій), що відповідає загальному змісту зобов`язання про надання послуг (ст.901 ЦК України).

В позовній заяві позивач не посилається на ініціювання ним переказу з власного розрахункового рахунку в порядку, визначеному ст.21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Як встановлено судом, згідно з п. 4.3.4 Договору банківського рахунку Клієнт зобов`язаний напередодні дня отримання готівкових коштів надавати Банку заявку на їх отримання, якщо заявлена сума перевищує суму, що передбачена п. 4.2.3.1. цього Договору.

В свою чергу за п. 4.2.3.1 Договору Банк має право відмовити Клієнту у видачі готівки, зокрема, у випадку неподання Клієнтом попередньої заявки на отримання готівки на суму понад 10 000 грн.

Позивач не посилається в позовній заяві на подання заявки Банку (відповідачу) в порядку п. 4.2.3.1 Договору. До позовної заяви позивачем додана лише заява вих. № 59 від 14.11.2022 про розблокування (скасування арешту) з коштів в сумі 3 750 000 грн, у відповідь на яку банк листом від 05.12.2022 повідомив про те, що ухвала про арешт коштів на позабалансовому обліку банку не перебуває.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Порядок прийняття до виконання банком документів про зняття арешту з коштів, в тому числі указаних в ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», визначають вимоги п. 73 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 163 від 29.07.2022.

Відповідно п. 73 вказаної Інструкції, надавач платіжних послуг платника виконує арешт коштів, що знаходяться на рахунку платника, згідно з постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Надавач платіжних послуг платника повинен забезпечити прийняття до виконання документа про арешт коштів, який надійшов до нього в електронній або паперовій формі.

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання документ про арешт коштів у паперовій формі, який доставлено до нього самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або який надійшов рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, слідчий, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган. Надавач платіжних послуг платника встановлює повноваження особи, яка самостійно доставила документ про арешт коштів, у порядку, визначеному в його внутрішніх документах.

Згідно п. 77 Інструкції, Банк платника обліковує документ про арешт коштів, на підставі якого зупинено видаткові операції за рахунком платника, на відповідному позабалансовому рахунку.

Як встановлено судом, банк повідомив позивача листом (вих. № 114.10-21/-822 від 05.12.2022) про те, що АТ «Ощадбанк» не здійснювало блокування рахунків ТОВ «Хорол-Дон» на виконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 17.06.2022 у справі № 554/2088/22. Вказана ухвала суду на позабалансовому обліку у Банку не перебуває, тобто на адресу AT «Ощадбанк» не надходила, що унеможливлює виконання ухвал слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30.09.2022 та 02.11.2022 у справі № 554/2088/22 щодо часткового скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.06.2022 у справі № 554/2022/22.

В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження надходження до АТ «Ощадбанк» у спосіб, визначений вимогами п. 73 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 163 від 29.07.2022, документів про арешт рахунків. Ухвали слідчого судді Октябрського районного суду, про направлення яких на адресу Банку посилається позивач, стосувалися скасування арешту, а не його накладення.

Крім того, суд звертає увагу, що саме по собі скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.06.2022 у справі № 554/2022/22, не тягне за собою виникнення у відповідача зобов`язання щодо сплати на користь позивача власних грошових коштів.

З урахуванням викладених обставин, судом встановлено, що позивачем не доведено факт порушення відповідачем вимог чинного законодавства та умов укладеного між сторонами Договору банківського рахунку, а також не доведено факт виникнення у відповідача грошового зобов`язання щодо сплати на користь позивача грошових коштів на суму 3 750 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та відхиляється судом в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору згідно з вимогами статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 25.05.2023.

Згідно із ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Пушко І.І.