ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 927/1177/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Сухового В. Г., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М.,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явилися,

відповідача -Долича О. В. (адвоката), Олексієнка О. П. (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 (колегія суддів: Разіна Т. І. - головуючий, Тарасенко К. В., Іоннікова І. А.) і рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2022 (суддя Романенко А. В.) у справі

за позовом Управління комунального майна Чернігівської обласної ради

до Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром"

про повернення майна з орендного користування,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (далі - Управління) звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" (далі - ПрАТ "Кінотехпром") про зобов`язання ПрАТ "Кінотехпром" повернути Управлінню нежитлові приміщення в будівлі, що розташована за адресою: вул. Любецька, 66, м. Чернігів, 14021, загальною площею 361,3 м2 (далі - нежитлові приміщення) шляхом підписання акта прийому-передачі.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договірні відносини сторін щодо оренди нежитлових приміщень припинені у зв`язку із закінченням дії договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, від 01.11.2011 № 66 , проте приміщення до цього часу позивачу не повернуто.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2022 у справі № 927/1177/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022, позовні вимоги Управління до ПрАТ "Кінотехпром" про повернення майна з орендного користування, задоволено повністю.

Вирішено зобов`язати ПрАТ "Кінотехпром" повернути Управлінню нежитлові приміщення в будівлі, що розташована за адресою: вул. Любецька, 66, м. Чернігів, загальною площею 361,3 м2, шляхом підписання акта приймання-передачі.

Вирішено стягнути з ПрАТ "Кінотехпром" на користь Управління 2 270,00 грн судового збору.

2.2. Місцевий господарський суд виходив із того, що договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, від 01.11.2011 № 66, припинив свою дію 31.10.2021, а сторонами в установленому законом порядку не було досягнуто домовленості щодо його пролонгації. Установивши факт припинення дії договору оренди від 01.11.2011 № 66 у зв`язку з закінченням строку його дії та враховуючи, що у відповідача з 01.11.2021 відсутні правові підстави займати нежитлові приміщення, а також враховуючи відсутність складеного в двосторонньому порядку акта приймання-передачі нерухомого майна з орендного користування, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив про наявність підстав для задоволення позовних вимог Управління.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. ПрАТ "Кінотехпром" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 у справі № 927/1177/21 повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

3.2. ПрАТ "Кінотехпром", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. ПрАТ "Кінотехпром" зазначає про відсутність висновку Верховного Суду у справі із подібним предметом позову щодо застосування норми права (зокрема, вважає, що договір оренди від 01.11.2011 № 66 є похідним від договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, тому вимоги позивача є необґрунтованими). Скаржник також зазначає про порушення судами норм процесуального права, зокрема, статті 236 Господарського процесуального кодексу України. ПрАТ "Кінотехпром" вважає, що суди не дослідили доводи відповідача, всі зібрані у справі докази (договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 27.02.1996, листи-звернення до позивача з вимогами про продовження договору оренди від 01.11.2011 № 66 та врегулювання правовідносин щодо орендованого майна), а також преюдиційні обставини, встановлені у постанові Вищого господарського суду України від 05.09.2017 у справі № 927/1189/16.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу Управління просить відмовити ПрАТ "Кінотехпром" у задоволенні касаційної скарги, оскільки вважає рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 у справі № 927/1177/21 законними та обґрунтованими. Позивач зауважує, що позовні вимоги обґрунтовані закінченням строку дії договору оренди від 01.11.2011 № 66 та настанням обов`язку у орендаря за договором повернути орендоване майно на підставі пункту 2.3 договору оренди та вимог частини 2 статті 795 Цивільного кодексу України. Управління вважає, що зазначені обставини були встановлені судами попередніх інстанцій, а тому доводи відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

3.4. ПрАТ "Кінотехпром" звернулося до Верховного Суду із клопотанням від 16.05.2023 про зупинення провадження у справі № 927/1177/21 до набрання законної сили рішеннями у справі № 927/1082/20, у справі № 927/1081/20 та у справі № 927/548/21. Клопотання мотивовано тим, що, на думку скаржника, в наведених справах можуть бути встановлені обставини, які можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі.

Колегія суддів вважає, що наведені скаржником підстави для зупинення провадження у цій справі не належать до випадків, передбачених статтями 227, 228 Господарського процесуального кодексу України, коли суд зобов`язаний або має право зупинити провадження у справі, а наявні у цій справі матеріали дозволяють самостійно оцінити наявність чи відсутність підстав для задоволення касаційної скарги у цій справі. За таких обставин у клопотанні про зупинення провадження у справі № 927/1177/21 до набрання законної сили рішеннями у справі № 927/1082/20, у справі № 927/1081/20 та у справі № 927/548/21 належить відмовити.

3.5. ПрАТ "Кінотехпром" у судовому засіданні 18.05.2023 просило змінити вимоги касаційної скарги, а саме: просило скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 у справі №927/1177/21 повністю та передати справу на новий розгляд до Господарського суду Чернігівської області.

Колегія суддів зазначає, що оскільки заява ПрАТ "Кінотехпром" про зміну вимог касаційної скарги заявлена поза межами строків, визначених статтею 298 Господарського процесуального кодексу України, тому відповідно до положень частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України заява ПрАТ "Кінотехпром" залишається без розгляду.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, утворене рішенням Чернігівської обласної ради від 25.03.2005, є уповноваженим органом обласної ради, який відповідно до законодавства України забезпечує реалізацію повноважень обласної ради по управлінню та розпорядженню майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області. До основних завдань Управління належить забезпечення ефективного управління та використання об`єктів комунальної власності. Відповідно до покладених на нього завдань Управління є орендодавцем цілісних майнових комплексів комунальних підприємств обласної ради, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна (пункти 1.1, 2.2, 3.6 Положення про Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, затвердженого рішенням третьої сесії обласної ради восьмого скликання від 12.02.2021 № 31-3/VIII).

4.2. Відповідно до свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомості, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.11.2002 № 237, об`єкти нерухомості (згідно з наведеним переліком) за адресою: вул. Любецька, 66, м. Чернігів, належать територіальним громадам сіл, селищ, міст Чернігівської області.

4.3. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 01.11.2011 між Управлінням (орендодавець) та ПрАТ "Кінотехпром" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, № 66 (далі - договір оренди від 01.11.2011 № 66), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення в будівлі, що є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66, та перебуває на бухгалтерському обліку Управління: приміщення, які знаходяться на 1 поверсі зазначеної будівлі, загальною площею 279,6 м2, що мають окремий вхід; приміщення, які знаходяться в підвалі зазначеної будівлі, загальною площею 81,7 м2, що мають окремий вхід; загальна площа приміщень, що передаються в оренду, складає 361,3 м2. Майно передається в оренду з метою здійснення виробничої діяльності.

4.4. Згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору оренди від 01.11.2011 № 66 орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна, який є невід`ємною частиною цього договору. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Майно залишається в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, а орендар користується ним протягом всього строку оренди.

4.5. Відповідно до пункту 10.1 цей договір оренди діє з 01.11.2011 до 31.10.2016 включно.

4.6. Суди попередніх інстанцій установили, що факт передачі позивачем та прийняття відповідачем в строкове оплатне користування об`єкта оренди за договором оренди підтверджується двостороннім актом прийому-передачі в оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою: вул. Любецька, 66, м. Чернігів (додаток № 1 до договору оренди від 01.11.2011 № 66).

4.7. Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 договору оренди від 01.11.2011 № 66 у разі припинення договору майно повертається орендарем орендодавцю в порядку, встановленому при передачі майна орендарю. Майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок зі складання акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору оренди.

4.8. Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору оренди від 01.11.2011 № 66 орендна плата є платежем у грошовій формі, який орендар вносить орендодавцю та до обласного бюджету незалежно від наслідків діяльності орендаря, і сплачується за весь термін фактичного користування майном, що визначається на підставі акта приймання-передачі в оренду та акта приймання-передачі майна з орендного користування. До орендної плати не входить плата за комунальні платежі, вартість експлуатаційних витрат, податок на додану вартість.

4.9. У разі припинення (розірвання) договору оренди від 01.11.2011 № 66 орендар сплачує орендну плату до повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії цього договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо вона виникла, в повному обсязі, враховуючи санкції, до обласного бюджету та орендодавцю (пункт 3.12 договору оренди від 01.11.2011 № 66).

4.10. Згідно з пунктом 5.1.12 цього договору в разі припинення або його розірвання орендар зобов`язаний повернути орендодавцю одержане від нього майно в належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з усіма зробленими в ньому поліпшеннями, та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану або втрати (часткової або повної) орендованого майна з вини орендаря.

4.11. За змістом пунктів 10.6, 10.8, 10.9 договору оренди від 01.11.2011 № 66 після закінчення строку дії договору оренди орендоване майно має бути звільнено і передано орендодавцю за актом приймання-передачі.

У разі припинення або розірвання цього договору оренди майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю.

Чинність договору оренди від 01.11.2011 № 66 припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його укладено.

4.12. Господарські суди попередніх інстанцій зазначили, що у грудні 2011 року Управління звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом про врегулювання розбіжностей, які виникли між ним та ПрАТ "Кінотехпром" під час укладення договору оренди від 01.11.2011 № 66.

4.13. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.01.2012 у справі № 5028/15/150/2011, яке набрало законної сили 24.04.2012, позов задоволено частково та врегульовано розбіжності, які виникли між Управлінням та ПрАТ "Кінотехпром" під час укладення договору оренди від 01.11.2011 № 66; викладено пункти цього договору оренди: 1.1, 3.10, 5.1.3, 5.1.4, 6.1.3, 8.1.3, 9.1, 9.5, 10.3, 10.4, 10.8 у редакції, вказаній у резолютивній частині цього рішення, а саме вказано: днем укладення договору оренди від 01.11.2011 № 66 між Управлінням та ПрАТ "Кінотехпром" вважати 21.11.2011.

4.14. Сторони, уклавши додаткову угоду від 23.08.2017 № 2 до договору оренди від 01.11.2011 № 66, переглянули редакцію пункту 10.1 та пролонгували дію цього договору до 31.08.2017 включно.

4.15. При цьому, як установили суди, уклавши додаткову угоди від 31.08.2017 № 3, сторони переглянули редакцію пункту 10.1 та пролонгували дію договору оренди від 01.11.2011 № 66 до 31.10.2021 включно.

4.16. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 06.08.2021 позивач листом від 05.08.2021 № 03-86 звернувся до відповідача (отримано адресатом 12.08.2021, поштове відправлення № 986) та повідомив, що відповідно до статті 18 Закону України від 03.10.2019 №157-ІХ "Про оренду державного та комунального майна", пункту 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, орендар, який має намір продовжити договір оренди, що підлягає продовженню за результатами аукціону, має звернутись до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. При цьому, якщо чинний орендар має заборгованість зі сплати орендної плати, він не може звернутись із заявою про продовження договору оренди до моменту погашення ним такої заборгованості. Позивач звертав увагу на наявність у відповідача непогашеної заборгованості з орендної плати, пропущення строку подачі електронної заявки через особистий кабінет щодо продовження строку дії цього договору оренди від 01.11.2011 № 66 та про припинення договірних відносин сторін з 31.10.2021, та, як наслідок, попереджав, що до вказаної дати відповідач має звільнити орендоване майно та підписати акт прийому-передачі майна з орендного користування.

4.17. 24.09.2021 та повторно 29.09.2021 позивач листами № 03-1078 від 24.09.2021 та № 03-1086 від 29.09.2021 звертався до відповідача (отримано адресатом 27.09.2021 та 01.10.2021, поштові відправлення 315 та 374) з вимогою звільнити займані приміщення по закінченню строку дії договору оренди від 01.11.2011 № 66 (до 31.10.2021) та надати до Управління на підписання акт приймання-передачі майна з орендного користування майна.

4.18. Суди встановили, що наведені дії відповідачем не вчинено, тому позивач звернувся з цим позовом до суду.

4.19. Спір у справі, що розглядається, виник у зв`язку з наявністю чи відсутністю правових підстав для повернення Управлінню нежитлових приміщень.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі та у відзиві доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

5.3. Предметом позову у цій справі є вимоги Управління про повернення нежитлових приміщень з оренди у зв`язку з припиненням строку дії договору оренди від 01.11.2011 № 66.

5.4. Спірні правовідносини виникли у зв`язку із припиненням дії договору оренди комунального майна та невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення орендованого майна за актом приймання-передач.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній станом на 31.10.2021) та положеннями Цивільного кодексу України.

5.5. Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України, пункту 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

5.6. Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря).

У разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди (частина 1 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

5.7. Таким чином, обов`язок орендаря повернути об`єкт оренди протягом трьох робочих днів з дати припинення договору визначений Законом України "Про оренду державного та комунального майна". Крім того, такі ж зобов`язання покладено на орендаря і договором оренди від 01.11.2011 № 66 (пункти 10.6, 10.8, 10.9 цього договору).

5.8. Господарські суди встановили, що відповідач після припинення строку дії договору оренди від 01.11.2011 № 66 займані приміщення не звільнив та акт приймання-передачі не надав.

5.9. За змістом пункту 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону України від 03.10.2019 № 157-IX "Про оренду державного та комунального майна" договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини 2 статті 18 цього Закону, або 01.07.2020. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Отже, на момент закінчення терміну дії договору оренди від 01.11.2011 № 66 (31.10.2021) вже діяв Закон України від 03.10.2019 № 157-IX "Про оренду державного та комунального майна", який набрав чинності з 01.02.2020, тому правовідносини щодо продовження строку дії договору оренди регулював Закон України від 03.10.2019 № 157-IX "Про оренду державного та комунального майна".

5.10. Відповідно до частин 1- 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною 2 цієї статті.

Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною 1 статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною 2 статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами 11 та 12 частини 2 статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Згідно з частиною 4 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" рішення про продовження договору оренди державного майна, передбаченого частиною 2 цієї статті, і рішення про відмову в продовженні договору оренди державного майна приймаються орендодавцем.

5.11. За змістом пункту 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 (далі - Порядок № 483) орендар, що має намір продовжити договір оренди, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву в визначений Законом строк, та повідомляє про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акта приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна.

Заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі. При цьому, якщо чинний орендар має заборгованість із сплати орендної плати, він не може звертатися із заявою про продовження договору оренду до моменту погашення ним такої заборгованості.

5.12. Водночас місцевий господарський суд установив, що відповідачем не доведено факту звернення до позивача в установлений строк, у порядку, передбаченому статтею 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Порядком № 483 із заявою про продовження договору оренди на новий строк. Суд зазначив, що сторонами не було досягнуто домовленості щодо пролонгації дії договору оренди від 01.11.2011 № 66, і позивач в установлений законом спосіб, своєчасно, листами від 05.08.2021 № 03-865, від 24.09.2021 № 03-1078, від 29.09.2021 № 03-1086, повідомив відповідача про припинення строку дії договору оренди від 01.11.2011 № 66 та про обов`язок звільнити орендоване приміщення в установлений строк шляхом передачі його позивачу за актом приймання-передачі майна з орендного користування.

5.13. Оскільки відповідно до положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування державним та комунальним майном є письмовий правочин, у той час як договір оренди від 01.11.2011 № 66 припинив свою дію 01.11.2021 (у зв`язку із закінченням строку), і відповідач не надав як доказів пролонгації цього договору, так і доказів укладення з позивачем нового договору оренди, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача відсутні підстави для подальшого перебування у спірному приміщенні, оскільки, починаючи з 01.11.2021, правовідносини сторін щодо оренди спірного нежитлового приміщення припинились.

5.14. Установивши факт припинення дії договору оренди від 01.11.2011 № 66 у зв`язку із закінченням строку його дії, враховуючи, що у відповідача з 01.11.2021 відсутні правові підстави займати нежитлові приміщення, а також враховуючи відсутність складеного в двосторонньому порядку акта приймання-передачі нерухомого майна з орендного користування, ініціатива з підписання якого покладена на саме відповідача, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.15. Скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду у справах із подібним предметом позову щодо застосування норми права. ПрАТ "Кінотехпром" вважає, що договір оренди від 01.11.2011 № 66 є похідним від договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 27.02.1996, тому, на думку відповідача, позивач зобов`язаний виконувати умови договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу шляхом укладення з відповідачем договору оренди або додаткової угоди до договору оренди, оскільки пункт 1.1 договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 27.02.1996 містить зобов`язання позивача укласти договір оренди на майно, що не увійшло до статутного фонду покупця (цілісного майнового комплексу).

5.16. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

5.17. Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

5.18. Отже, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

5.19. Як зазначили суди попередніх інстанцій, відповідач у відзиві на позов звертав увагу на те, що нежитлові приміщення входили до складу цілісного майнового комплексу Державного комунального підприємства "Кіноремтехніка", яке викупило товариство покупців вказаного підприємства (реорганізоване в подальшому в Закрите акціонерне товариство "Кінотехпром", правонаступник - ПрАТ "Кінотехпром") за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 27.02.1996; однією з умов цього договору було зобов`язання власника передати покупцю в оренду з викупом частину будівель, які не увійшли до статутного фонду підприємства при приватизації, з урахуванням приписів частини 3 статті 2 Закону України від 06.03.1992 № 2171-ХІІ "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Суд першої інстанції зауважив, що згідно з доводами відповідача, положеннями цього Закону передбачається можливість покупця як власника приватизованого об`єкта отримати в оренду на строк не менш як десять років будівлі, в яких розташований вказаний об`єкт, з їх подальшим викупом, і при цьому Закон не визначає строк або інші умови, які б обмежували право покупця на здійснення такого викупу після приватизації. Крім того, як зазначив суд, згідно з доводами відповідача передача позивачем нежитлових приміщень в оренду іншому суб`єкту господарювання позбавить його права викупу спірних приміщень як об`єкта малої приватизації.

5.20. Спростовуючи наведені доводи відповідача, суди виходили з того, що Закон України від 06.03.1992 № 2171-ХІІ "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", на який посилається ПрАТ "Кінотехпром", втратив чинність 07.03.2018 у зв`язку із введенням в дію Закону України від 18.01.2018 № 2269-VIII "Про приватизацію державного і комунального майна". Суд зазначив, що статтею 18 цього Закону від 18.01.2018 № 2269-VIII врегульовано порядок приватизації об`єктів державної та комунальної власності, переданих в оренду; приватизація об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, здійснюється шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, якщо виконуються умови, передбачені частиною 2 цієї статті. При цьому судом першої інстанції встановлено, що договір оренди від 01.11.2011 № 66 припинив свою дію 01.11.2021, у той час як сторонами в установленому законом порядку не було досягнуто домовленості щодо його пролонгації.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що посилання відповідача на те, що місцевий господарський суд не надав правову оцінку договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 27.02.1996 та доповненням до вказаного договору від 30.09.1996, не беруться до уваги, оскільки предметом цього спору є вимога позивача зобов`язати ПрАТ "Кінотехпром" повернути Управлінню нежитлові приміщення шляхом підписання акта прийому-передачі.

5.21. У контексті наведених висновків судів попередніх інстанцій Верховний Суд зазначає, що скаржник у касаційній скарзі не зазначив норму права, яка застосована судами неправильно і щодо застосування якої необхідно надати правовий висновок у спірних правовідносинах. Водночас суди в оскаржуваних судових рішеннях з урахуванням вимог Закону України від 18.01.2018 № 2269-VIII "Про приватизацію державного і комунального майна" та встановлених у справі обставин, зауважили, що доводи відповідача щодо неврахування судами договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 27.02.1996 не беруться до уваги, оскільки предметом цього спору є вимога позивача зобов`язати ПрАТ "Кінотехпром" повернути Управлінню нежитлові приміщення шляхом підписання акту приймання-передачі.

Зазначені обставини свідчать про відсутність у Верховного Суду підстав для формування висновку у цій справі щодо застосування наведених положень чинного законодавства.

5.22. За таких обставин наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися після відкриття касаційного провадження.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.23. ПрАТ "Кінотехпром", звертаючись із касаційною скаргою, зазначає про порушення судами норм процесуального права, зокрема, статті 236 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вважає, що суди не дослідили доводи відповідача, всі зібрані у справі докази (договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 27.02.1996, листи-звернення до позивача з вимогами про продовження договору оренди та врегулювання правовідносин щодо орендованого майна), а також преюдиційні обставини, встановлені у постанові Вищого господарського суду України від 05.09.2017 у справі № 927/1189/16.

5.24. Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

5.25. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

5.26. Таким чином, за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

5.27. За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судами зібраних у справі доказів за умови непідтвердження підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.28. Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника про неврахування судами преюдиційних обставин, встановлених у постанові Вищого господарського суду України від 05.09.2017 у справі № 927/1189/16, є необґрунтованими. Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, встановив, що предметом позову у справі № 927/1189/16 було зобов`язання ПрАТ "Кінотехпром" звільнити шляхом примусового виселення орендоване приміщення у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди від 01.11.2011 № 66 (діяв до 31.10.2016). Під час розгляду спору у справі № 927/1189/16 встановлено, що сторонами досягнуто домовленості щодо пролонгації строку оренди (до 31.10.2021) шляхом укладення додаткової угоди № 3 від 31.08.2017, що стало підставою для відмови позивача від позовних вимог. Тому, як установив суд, провадження у справі № 927/1189/16 судом припинено на підставі пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час вчинення відповідних процесуальних дій).

5.29. Отже, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень з цих підстав.

5.30. Ураховуючи наведене, при вирішенні цієї справи суди попередніх інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права, тому висновки щодо задоволення позову є обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

6.3. За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 і рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2022 у справі № 927/1177/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді В. Г. Суховий

Ю. Я. Чумак