ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023м. ХарківСправа № 910/2266/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Холоденка Олександра Костянтиновича, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані", м. Київ
про розірвання договору та стягнення 257 885,98 грн.
за участю представників учасників справи:

позивача - Турка-Романюк А.С.

відповідача - Харченко К.С.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП Холоденко Олександр Костянтинович, звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані", відповідач, в якому просив суд розірвати договір оренди №К2/Х-1 від 11.09.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" та ФОП Холоденком Олександром Костянтиновичем у зв`язку з дією форс-мажорної обставини; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" заборгованість у загальному розмірі 257 885,98 грн., з яких: 254 907,41 грн. основний борг (180 971,11 грн. (з ПДВ) - гарантійний платіж та 73 936,30 грн. (з ПДВ) - орендна плата за березень 2022 року), 1 194,22 грн. три проценти річних, 1 784,35 грн. інфляційні втрати. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач безпідставно відмовляється вчинити дії, направлені на розірвання вказаного договору на підставі настання форс-мажорних обставин, що передбачено п. 31.5. договору, та відповідно на підставі такого розірвання повернути позивачу гарантійний платіж, а також орендну плату за березень 2022 року.

Відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказує на те, що нормативні підстави для задоволення позовних вимог про розірвання договору та прийняття відповідного рішення відсутні. Зокрема, зазначає, що згідно із ст. ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Саме ці умови були узгоджені сторонами у належній формі. Пунктом 6.1. спірного договору визначений строк його дії - цей договір набуває чинності з моменту його укладення та закінчується в останній день строку оренди. Строк оренди становить 1090 календарних днів та починає обчислюватися з дати підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення. Акт прийому-передачі приміщення був підписаний сторонами 30.09.2021. Таким чином строк оренди у відповідності з договором закінчується 24.09.2024. Навіть за умови продовження надзвичайних обставин непереборної сили договір діє впродовж строку дії на узгоджених умовах, що враховують зазначені особливості часу. З врахуванням інтересів обох сторін в акті призупинення господарської діяльності визначені умови продовження правовідносин оренди - призупинення прав та обов`язків по платежах та здійсненню господарської діяльності. Саме таким чином сторонами узгоджені взаємовідносини в умовах воєнного стану в належній формі. Відповідач вказує, що під час обстрілів значних ушкоджень зазнали системи забезпечення ТРЦ, тому відновлення роботи у відповідності до вимог забезпечення безпечної експлуатації будівлі має складності й потребує певного часу, однак приміщення, що є предметом договору не пошкоджене, тому про загибель об`єкта (яка є однією з підстав припинення орендних відносин) мови не йде. Таким чином, збереження дії договору є саме виконанням вимоги законодавства, зокрема статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами впродовж строку його дії, тобто до вересня 2024 року. Частина 1 ст. 291 ГК України містить заборону односторонньої відмови від договору оренди. Частиною 3 цієї статті унормовано, що договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. В свою чергу ч. 1 ст. 188 ГК України, встановлює, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Підстави припинення (стаття 781 ЦК України) та розірвання договору найму на вимогу наймача (стаття 784 ЦК України) в Цивільному кодексі України визначені досить конкретно. Жодних з визначених обставин позивачем не наведено.

Порядок оплати платежів прописаний у договорі. Основна орендна плата та експлуатаційні витрати сплачуються орендарем щомісячно, авансом, не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа місяця, який передує оплачуваному місяцю (пункти 8.3. та 10.1. договору). Оплата була здійснена у відповідності з договором (розділ 3 Платежі), тобто небезпідставно, на сьогодні підстав для їх повернення немає. Авансовий платіж внесений у відповідності з умовами договору й врахований як належить в суму майбутніх зобов`язань, що відображено в бухгалтерському обліку. Щодо гарантійного платежу договором передбачені строки та порядок його повернення, що зазначене й в позові. Відповідно до п. 11.6 договору, після закінчення строку оренди повернення гарантійного платежу здійснюється протягом 2 (двох) місяців після отримання відповідної письмової вимоги орендаря із зазначенням реквізитів орендаря (в тому числі банківських) та суми але, у будь-якому випадку, не раніше ніж протягом 2 (двох) місяців після закінчення строку оренди, за умови, що приміщення було повернуто орендарем орендодавцю згідно положеннями цього договору та після розгляду можливих зустрічних вимог орендодавця. Таким чином у відповідача наявні усі правові підстави збереження цих коштів, оскільки строк оренди спливає 24.09.2024 й відповідно два місяці ще не минули, строк виконання зобов`язання з повернення гарантійного платежу ще не настав, а отже підстав для задоволення в судовому порядку передчасної вимоги позивача про повернення суми гарантійного платежу немає. Щодо звільнення позивача від орендних платежів на час надзвичайних обставин жодних заперечень відповідач не має, про що й підписаний сторонами за ініціативою відповідача акт призупинення господарської діяльності в приміщенні (оферта), яким передбачено звільнення позивача від усіх платежів на час призупинення діяльності. Сплата ж авансових платежів була здійснена у повній відповідності з умовами договору й обліковується в бухгалтерського обліку в рахунок майбутнього виконання орендних зобов`язань відповідачем. Оскільки зобов`язання сторін станом на сьогодні не припинені, а лише тимчасово призупинені через обставини непереборної сили, підстав для проведення кінцевих розрахунків й повернення авансових платежів також немає.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 у справі №910/2266/23 позовну заяву ФОП Холоденка Олександра Костянтиновича направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

У судовому засіданні 16.05.2023 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 16.05.2023 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

11.08.2021 між ФОП Холоденко О.К. (позивач, орендар) та ТОВ "Крона-Компані" (відповідач, орендодавець) був укладений договір оренди №К2/Х-1 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору, орендодавець зобов`язується передати в оренду приміщення, яке знаходиться в торговому центрі, а орендар зобов`язується прийняти, оплатити платежі і повернути приміщення орендодавцю на умовах, визначених цим договором.

Приміщенням є частина будівлі, яка знаходиться в торговому центрі - секція №К2-1, 1 поверх (п. 3.1 договору). Згідно п. 1.1.31 договору торговий центр - будівля торгово-розважального центру "Караван Megastor", розташована за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7. Додатком В до договору Торговий профіль Орендаря. Дозволене використання Приміщення передбачено, що орендар використовує приміщення для організації роботи кіоску з продажу мобільних телефонів та аксесуарів.

Відповідно до п. 6.4 договору, строк оренди становить 1090 календарних днів та починає обчислюватись з дати підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення. Згідно п. 6.3 договору (в редакції додаткової угоди від 22.09.2021) в цілях цього договору датою початку є 30.09.2021. У п. 6.6 договору, сторони домовилися, що умови встановлені договором, застосовуються до відповідних правовідносин сторін починаючи з 11.08.2021.

Відповідно до п. 8.3 договору, якщо інше не передбачено цим договором, основна орендна плата сплачується орендарем щомісячно, авансом, не пізніше 25 числа місяця, який передує оплачуваному місяцю.

Пунктом 11.1. договору встановлено, що протягом 10 календарних днів з дати укладення цього договору орендар зобов`язаний сплатити орендодавцеві гарантійний платіж у розмірі 150 809,26 грн., крім того ПДВ 20%.

Згідно з п. 1.1.5. договору, гарантійний платіж - спеціальний платіж, який не є завдатком, та який є додатковим не передбаченим Цивільним кодексом України способом забезпечення виконання орендарем зобов`язань за цим договором, у тому числі в частині погашення боргу зі сплати платежів, відшкодування збитків, сплати неустойок або договірних штрафних санкцій згідно умов договору та чинного законодавства.

Відповідно до п. 11.6. договору, після закінчення строку оренди повернення гарантійного платежу здійснюється протягом 2 (двох) місяців після отримання відповідної письмової вимоги орендаря із зазначенням реквізитів орендаря (в тому числі банківських) та суми але, у будь-якому випадку, не раніше ніж протягом 2 (двох) місяців після закінчення строку оренди, за умови, що приміщення було повернуто орендарем орендодавцю згідно з положеннями цього договору та після розгляду можливих зустрічних вимог орендодавця.

Згідно з п. 11.7. договору, у випадку дострокового припинення договору внаслідок будь-яких причин (крім випадку дострокового розірвання, передбаченого п. 37.3. договору), гарантійний платіж не повертається орендареві, а залишається у орендодавця у якості договірної санкції за дострокове припинення договору. У випадку дострокового розірвання, передбаченого п. 37.3 договору, гарантійний платіж повертається орендарю в порядку, передбаченому п. 11.6 цього договору.

Відповідно до п. 31.1 договору, кожна зі сторін договору звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов нього договору у разі дії форс-мажорних обставин, якщо доведе що таке невиконання було викликано перешкодою поза її контролем; і від сторони неможливо було очікувати передбачення цієї перешкоди та її вплив на здатність виконати обов`язки за цим договором, і що від сторони неможливо було очікувати запобігти або подолали цю перешкоду або її наслідки.

Згідно п. 31.2 договору, до форс-мажорних обставин належать обставини непереборної сили або події надзвичайного характеру, такі як: війни, військові дії, блокади, терористичні акти, пожежі, повені, усі інші стихійні лиха чи природні явища, заборонні заходи та/або акти вищих законодавчих та/або виконавчих органів державної влади, які виникли після підписання цього договору та які сторони не могли передбачити або запобігти ним, якщо ці обставини вплинули на виконання сторонами своїх зобов`язань.

Сторона, яка піддалася дії форс-мажорних обставин, не пізніше ніж на 10 календарний день зобов`язана надіслати письмове повідомлення іншій стороні про факт, дату виникнення, та характер форс-мажорних обставин, суть впливу на сторону. Належним документальним підтвердженням інформації, які міститься у повідомленні є відповідний документ (сертифікат) Торгово-промислової плати України або регіональної Торгово-промислової палати, який сторона, у якої виникли форс-мажорні обставини, зобов`язана отримати не пізніше ніж на 30 календарний день з моменту надіслання згаданого вищу у цьому пункті повідомлення та надати його іншій стороні протягом 3 календарних днів з дати отримання, в обґрунтування фактів, викладених у повідомленні, направленому згідно п. 31.3 договору (п. 31.3 договору).

У випадку порушення вимог п. 31.3 договору, сторона, яка посилається на форс-мажорні обставини, втрачає право посилатися та такі обставини, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 31.4 договору).

Згідно з п. 31.5. договору, у разі наявності довгострокових форс-мажорних обставин (терміном дії понад 3 (три) місяці) сторони проводять взаємні переговори та консультації і вирішують питання доцільності продовження цього договору чи його дострокового припинення, про що укладається додаткова угода.

30.09.2021 між сторонами був підписаний акт прийому-передачі приміщення до договору оренди №К2-1/Х-1 від 11.08.2021, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування (оренду) приміщення: секція №К2-1, площею 8,6 кв.м., розташоване у будівлі торгово-розважального центру, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7.

13.08.2021 позивачем виконано вимоги п. 11.1. договору та сплачено гарантійний платіж у розмірі 180 971,11 грн., у тому числі ПДВ, що підтверджується квитанцією №ПР_АВ170470ASA_20648877.

17.02.2022 позивачем сплачено орендну плату за березень 2022 року у розмірі 73936,30 грн., у т.ч. ПДВ 20%, що підтверджується платіжним дорученням №506.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та дії до тепер.

Як вказує позивач, з 24.02.2022 у м. Харків та Харківській області ворог здійснював авіанальоти та бомбардування будівель. Крім того, тривалий час існувала загроза сухопутного вторгнення, так як ворог пробрався на територію Харківської області, деякі населені пункти в Харківській області довгий період були окуповані ворогом, велися важкі бої - ці факти є загально визнані в усьому світі та не потребують доказування. Зазначене загрожувало життю позивача та життю його працівників, відповідно здійснювати господарську діяльність в таких умовах було небезпечно для життя та здоров`я у зв`язку з обставинами, які не залежать від позивача. Тому, з 24.02.2022 позивачем, наказом №20 було призупинено господарську діяльність в орендованому приміщенні до скасування (припинення) воєнного стану на території України і приміщення не використовувалося. 28.02.2022 позивачем звільнено найманих працівників, що підтверджується Наказами №21, №22, №23.

28.02.2022 Торгово-промислова палата України враховуючи надзвичайно складну ситуацію в Україні, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин. З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено загальний офіційний Лист ТПП України №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин. Цим Листом Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні, Статуту ТПП України, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та підтверджує, що військова агресія Російської Федерації проти України, яка стала підставою введення воєнного стану в Україні є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

17.06.2022 між сторонами був підписаний акт про зупинення господарської діяльності в орендованому приміщенні від 24.02.2022, в якому сторони погодили, що даний акт про призупинення господарської діяльності в орендованому приміщенні (надалі - акт) є пропозицією (офертою), оголошеною суб`єктам господарювання (надалі - орендар, орендарі), які перебувають із Товариством з обмеженою відповідальністю Крона-Компані (далі - орендодавець) у договірних відносинах оренди (надалі - договір оренди) нежитлових приміщень, які знаходяться у торгово- розважальному центрі Караван, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, б. 7 (надалі - приміщення), на укладення даного акту, з метою фіксації орендодавцем та орендарями (далі також разом сторони, а кожен окремо - сторона) факту призупинення орендарями господарської діяльності в орендованому приміщенні. У зв`язку із здійсненням 24 лютого 2022 року військової агресії російською федерацією проти України, та запровадженням указом Президента №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні на всій території України з 05:30 24.02.2022 воєнного стану, який затверджено Верховною Радою України, сторони фіксують зупинення орендарями здійснення господарської діяльності у приміщенні та його використання орендарем з 24 лютого 2022 року. У зв`язку із зазначеним, орендодавець не нараховує, а орендар не сплачує платежі передбачені укладеним між сторонами договором оренди нежитлового приміщення, які знаходяться у торгово-розважальному центрі Караван, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, б. 7 (надалі - договір оренди), які виникнуть починаючи з 24 лютого 2022 року. Сторони домовились, що протягом строку призупинення господарської діяльності орендаря в приміщенні, орендар сплачує заборгованість по договору оренди не пізніше 30.06.2022, а також відшкодовує вартість комунальних послуг згідно показань лічильників, встановлених в приміщенні. Сторони домовились, що призупинення орендарями господарської діяльності в орендованому приміщенні, зафіксоване даним актом триватиме до моменту настання будь-якої з цих подій: 1) надіслане орендарю повідомлення від орендодавця; 2) підписання сторонами додаткової угоди до договору оренди або акту про відновлення господарської діяльності в орендованому приміщенні; 3) закінчення строку договору оренди. Цей акт вступає в силу для сторін з 24.02.2022.

02.11.2022 позивач звернувся до відповідача з пропозицією достроково припинити договір на підставі п. 31.5. договору, у зв`язку з тим, що війна в країні триває вже понад З (три) місяці і коли вона буде закінчена, не відомо. Також позивач звернувся до відповідача з проханням повернути гарантійний платіж та сплачену орендну плату за березень.

04.11.2022 відповідач отримав вищевказаний лист, що підтверджується відомостями, отриманими з офіційного веб-сайту Укрпошта.

Проте, відповідач будь-якої відповіді на лист від 02.11.2022 не надав.

03.02.2023 позивач отримав сертифікат №6300-23-0468 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Харківської торгово-промислової палати, яким засвідчено, що позивач з 24.02.2022 перебуває під дією форс-мажорної обставини.

Отже, за переконанням позивача, акт про призупинення господарської діяльності в орендованому приміщенні від 24.06.2022, лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 щодо засвідчення форс-мажорних обставин та сертифікат №6300-23-0468 від 03.02.2023 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Харківської торгово-промислової палати є документами, які надають право позивачу розірвати договір. Відповідач безпідставно відмовляється вчинити дії, направлені на розірвання договору на підставі настання форс-мажорних обставин, що передбачено п. 31.5. договору, та відповідно на підставі такого розірвання повернути позивачу гарантійний платіж, а також орендну плату за березень.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. При цьому, якщо сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Аналогічна правова позиція викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

За приписами ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч.1 ст. 763 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Згідно ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як зазначалося вище по тексту рішення, у п. 31.5. договору сторони узгодили, що у разі наявності довгострокових форс-мажорних обставин (терміном дії понад 3 (три) місяці) сторони проводять взаємні переговори та консультації і вирішують питання доцільності продовження цього договору чи його дострокового припинення, про що укладається додаткова угода.

02.11.2022 враховуючи тривалість дії форс-мажорних обставин, їх характер та суть впливу на позивача, останній звернувся до відповідача з листом в якому просив розірвати договір, повернути гарантійний платіж та орендну плату за березень 2022 року. 03.02.2023 позивач отримав сертифікат №6300-23-0468 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Харківської торгово-промислової палати, яким засвідчено, що позивач з 24.02.2022 перебуває під дією форс-мажорної обставини. Проте, відповідач додаткову угоду та акт повернення нерухомого майна не підписав.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що підписанням сторонами 16-17.06.2022 акту про зупинення господарської діяльності від 24.02.2022 врегульовані взаємовідносини сторін за договором з 24.02.2022 на час воєнного стану в умовах форс-мажору, оскільки вказаний акт не містить посилання на п. 31.5 договору, а лише фіксує факт призупинення господарської діяльності через введення воєнного стану та звільнення від сплати орендної плати.

У постанові від 08.12.2020 у справі №910/11888/19 Верховний Суд зазначив, що за змістом положень статті 652 ЦК України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин в судовому порядку, як і розірвання договору з цих підстав, виходячи з принципу свободи договору, є заходами, що застосовуються за наявності підтвердження дійсної істотної зміни обставин, з яких виходили сторони, укладаючи цей правочин. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17.

На думку суду, можливість розірвання спірного договору узгоджена сторонами у п. 31.5 спірного договору, позивачем надані належні та допустимі докази в обґрунтування такого розірвання та на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених у ч. 2 статті 652 ЦК України, відповідно до яких, укладений між сторонами договір може бути розірваний за рішенням суду.

За таких обставин вимога про розірвання договору є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 6 ст. 762 ЦК України встановлено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.

Отже, для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

У даному випадку позивачем доведені обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за ці обставини.

Таким чином, починаючи з 24.02.2022, підстави для нарахування позивачу будь-яких платежів за договором у відповідача відсутні, у зв`язку з чим, сплачена позивачем орендна плата за березень 2022 року у розмірі 73 936,30 грн., підлягає поверненню позивачу, а позовні цій частині підлягають задоволенню як обґрунтовані.

Як зазначалося вище по тексту рішення, згідно з п. 1.1.5. договору, гарантійний платіж - спеціальний платіж, який не є завдатком, та який є додатковим не передбаченим Цивільним кодексом України способом забезпечення виконання орендарем зобов`язань за цим договором, у тому числі в частині погашення боргу зі сплати платежів, відшкодування збитків, сплати неустойок або договірних штрафних санкцій згідно умов договору та чинного законодавства.

Відповідно до п. 11.6. договору, після закінчення строку оренди повернення гарантійного платежу здійснюється протягом 2 (двох) місяців після отримання відповідної письмової вимоги орендаря із зазначенням реквізитів орендаря (в тому числі банківських) та суми але, у будь-якому випадку, не раніше ніж протягом 2 (двох) місяців після закінчення строку оренди, за умови, що приміщення було повернуто орендарем орендодавцю згідно з положеннями цього договору та після розгляду можливих зустрічних вимог орендодавця.

Відповідно до ст. 199 ГК України, виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Таким чином, завдяки гарантійному платежу створюється додаткове, зовнішнє по відношенню до основного зобов`язання джерело, за рахунок якого кредитор має можливість задовольнити свої вимоги у разі порушення боржником забезпеченого гарантійним платежем зобов`язання.

Враховуючи задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди, жодних правових підстав для збереження у себе гарантійного платежу як договірної санкції відповідач не має, а сплачений позивачем гарантійний платіж у розмірі 180 971,11 грн. підлягає поверненню останньому.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши правильність нарахування процентів річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення 1 194,22 грн. трьох процентів річних та 1 784,35 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норм законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, як обґрунтованого, підтвердженого доданими до матеріалів справи доказами та не спростованого відповідачем.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди №К2/Х-1 від 11.09.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" та ФОП Холоденком Олександром Костянтиновичем.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" (04074, м. Київ, вул. Лугова, 12, ) на користь фізичної особи-підприємця Холоденка Олександра Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) гарантійний платіж у розмірі 180 971,11 грн., орендну плату за березень 2022 року у розмірі 73 936,30 грн., три проценти річних у розмірі 1 194,22 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 784,35 грн. та судовий збір у розмірі 6 552,29 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - фізична особа-підприємець Холоденко Олександр Костянтинович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" (04074, м. Київ, вул. Лугова, 12, ).

Повне рішення підписано 26 травня 2023 рорку.

Суддя О.В. Погорелова