номер провадження справи 15/215/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.05.2023 Справа № 908/2795/22
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2795/22
про стягнення коштів
без повідомлення (виклику) учасників справи
10.04.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2795/22.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.04.2023 справу № 908/2795/22 для розгляду заяви передано судді Горохову І.С.
Ухвалою суду від 13.04.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2795/22, повернуто без розгляду.
17.04.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2795/22, крім того заявник просив визнати причини пропуску строку на подання цієї заяви поважними та поновити цей строк.
Ухвалою суду від 20.04.2023 заяву ТОВ «МІК», м. Запоріжжя про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2795/22 прийнято до розгляду; розгляд заяви постановлено здійснювати без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання; встановлено позивачу строк до 01.05.2023 для надання суду обґрунтованих письмових заперечень на заяву з доказами направлення відзиву відповідачу.
Відповідач просить ухвалити додаткове рішення у справі, стягнувши з позивача на понесені відповідачем судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, в розмірі 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, яка складається з 15 000,00 грн винагороди та 5000,00 грн «гонорару успіху» за прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Також просить поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки вважає, що з попередньою заявою представник звернувся до суду в належний строк, а її повернення не позбавляє права звернутися із такою завою повторно після усунення обставин, що зумовили її повернення.
28.04.2023 позивач надав заперечення щодо заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу. З підстав, викладених у запереченнях, вважає, ці витрати необґрунтованими, неспівмірними розміру витрат на оплату допомоги адвоката Кузнецова І.С. та такими, що не відповідають їх критеріям пропорційності та розумності. Просить відмовити у задоволенні заяви ТОВ «МІК» про стягнення витрат на правову допомогу.
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За приписами частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У запереченнях від 24.02.2023 відповідач навів попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести в зв`язку із розглядом справи витрати на правничу допомогу в орієнтовній сумі 20 000,00 грн.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Рішення у справі ухвалено 07.03.2023, підписано 04.04.2023, у той же день доставлено до електронного кабінету відповідача.

Заява про ухвалення додаткового рішення первісно подана відповідачем через систему «Електронний суд» 10.04.2023. Проте ця заява була повернута ухвалою суду від 13.04.2023.

Повторно відповідач звернувся 14.04.2023 через систему «Електронний суд», канцелярією суду заява зареєстрована 17.04.2023.

Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення відбувався без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання.

01.05.2023 судом розглянуто заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2795/22.

Розглянувши матеріали заяви та справи, суд установив наступне.

Господарським судом Запорізької області розглянуто позов Акціонерного товариства «Укртранснафта», м. Київ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя про стягнення штрафу за договором поставки № 23-02/02-22 від 01.02.2022 в розмірі 279 194,64 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.03.2023 у справі № 908/2795/22 у задоволенні позову відмовлено.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження витрат на послуги адвоката в сумі 20 000,00 грн, відповідачем додано до заяви про ухвалення додаткового рішення копію договору про надання правової допомоги б/н від 04.05.2020, укладеного з адвокатом Кузнецовим І.С., копію додаткової угоди б/н від 10.01.2023 до договору про надання правової допомоги б/н від 04.05.2020, копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт від 06.04.2023 до договору про надання правової допомоги б/н від 04.05.2020, копію розрахунку вартості наданих послуг з правової допомоги до Договору про надання правової допомоги б/н від 04.05.2020, копію ордера на надання правничої (правової) допомоги № 1028667 від 10.01.2023, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 002030 від 12.02.2019.

В акті виконаних робіт зазначено, що адвокат Кузнецов І.С. надав клієнту ТОВ «МІК» правову допомогу в суді першої інстанції Господарському суді Запорізької області у період з 10.01.2023 до 06.04.2023 у справі № 908/2795/22: 1) аналіз позовної заяви АТ «Укртранснафта» до ТОВ «МІК» про стягнення штрафу за договором поставки №23-02/02-22 від 01.02.2022 в розмірі 279 194,64 грн, консультація клієнта та роз`яснення правових питань подання позову, обрання способів захисту, доцільності розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (4 години); 2 ) підготовка і відправка до Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2795/22 заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за якою відкрито провадження (2 години); 3) підготовка та відправка до Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2795/22 відзиву на позовну заяву (6 годин); 4) аналіз відповіді на відзив АТ «Укртранснафта» у справі № 908/2795/22, консультація клієнта та роз`яснення правових питань (2 години); 5) підготовка та відправка до Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2795/22 заперечення (на відповідь на відзив на позовну заяву) 2 години; 6) підготовка і відправлення до Господарського суду Запорізької області у справі №908/2795/22 заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу (4 години).

В акті вказана вартість правової допомоги у фіксованому розмірі 20 000,00 грн.

Згідно з розрахунком вартості наданих послуг з правової допомоги від 10.01.2023 вартість послуг визначена у фіксовану розмірі 20 000,00 грн (15 000,00 грн винагорода, 5000,00 грн «гонорар успіху» за прийняття судом рішення про відмову в позові).

Отже, відповідачем заявлена загальна сума витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/1964/21 від 16.11.2022 наведені також такі правові висновки.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Позивачем було подано заперечення проти заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу. З підстав, викладених у запереченнях, позивач зазначає про неспівмірність витрат на правову допомогу та їх необґрунтованість.

Проаналізувавши акт виконаних робіт, вивчивши доводи позивача, суд погоджується з його аргументами щодо неспівмірності заявлених витрат та наданих послуг.

Як вбачається з опису робіт (наданих послуг) та відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, зазначених в акті, адвокатом відповідача витрачено загалом 20 годин на надання правничої допомоги за даною справою. Вартість кожної з перелічених послуг не зазначена.

Для вирахування погодинної вартості послуг адвоката, суд виходить з загальної суми вартості послуг 15 000,00 грн (за вирахуванням 5000,00 грн «гонорару успіху») та загально витраченого часу 20 годин, що дорівнює 750 грн за годину.

Оцінивши кожен пункт акту приймання-передачі правової допомоги від 06.04.2023 щодо кожної послуги та витраченого часу, суд зазначає таке.

Беручи до уваги категорію даної справи, її складність, ціну позову, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, а також те, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, суд вважає, що чотири години згідно з пунктом 1 та дві години згідно з пунктом 2 акту (аналіз позовної заяви, роз`яснення правових питань, обрання способів захисту, підготовка і відправка заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження) є перебільшеним часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Крім того, слід зауважити, що у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відповідачу було відмовлено ухвалою суду від 09.02.2023.

Також перебільшеним суд вважає час (6 годин) на підготовку і відправку відзиву на позовну заяву, зважаючи на те, що відзив викладений на трьох неповних аркушах, з яких реквізити сторін займають 1 сторінку, а останній аркуш містить лише прохальну частину та перелік додатків до відзиву. Тобто фактично 1,5 сторінки займає сам відзив по суті спору.

Щодо пунктів 4, 5 акту (аналіз відповіді на відзив, консультація, роз`яснення правових питань, підготовка та відправка відповіді на відзив), то 4 години витраченого часу суд також вважає перевищеними, враховуючи, що відповідь на відзив займає по 1 сторінку, викладених аргументів, а сам документ відправлено через систему «Електронний суд», що не потребує часу для надсилання документу протягом двох годин.

Перебільшеним та необґрунтованим суд вважає час (4 годин) на підготовку і відправку до суду типової заяви про ухвалення додаткового рішення (згідно з пунктом 6 акту).

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірними із фактично наданим (виконаним) обсягом юридичної допомоги згідно з актом від 06.04.2023, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката таким чином: за пунктом 1 акту 3 години, замість 4 годин; за пунктом 2 1 година, замість, 2 годин; за пунктом 3 3 години, замість 6 годин, за пунктами 4, 5 разом 2 години, замість 4 годин; за пунктом 6 2 години, замість 4.

Отже, з урахуванням наданих документів, змісту виконаних адвокатом робіт та наданих послуг під час розгляду даної справи, суд вважає обґрунтованим розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8250,00 грн, виходячи з розрахунку за загально витрачений час на надані послуги помножений на вартість однієї години: 11 годин Ч 750 грн = 8250,00 грн.

Щодо «гонорару успіху» в розмірі 5000,00 грн за прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно до додаткової угоди від 10.01.2023, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (ч. 1).

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2).

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 922/1964/21 від 16.11.2022 також зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Отже, сума 5000,00 грн, обумовлена сторонами в додатковій угоді від 10.01.2023 до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою (гонорар успіху за прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог), є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, а тому має бути компенсована за рахунок іншої сторони, у даному випадку за рахунок позивача. Водночас суд виходить не тільки з умов додаткової угоди щодо погодженого ними розміру «гонорару успіху» у фіксованому вигляді, а й з відсоткового відношення цього гонорару від ціни позову, який не є завищеним, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи.

Таким чином підлягають стягненню з позивача судові витрати на правничу допомогу в загальній сумі 13 250,00 грн, з яких 8250,00 грн витрати на професійну правничу допомогу та 5000 грн витрати у формі «гонорару успіху». Заява підлягає частковому задоволенню.

Заперечення позивача з приводу ухвалення додаткового рішення є частково безпідставними з урахуванням наведеного вище.

Щодо поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Повний текст рішення у даній справі складено 04.04.2023.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи те, що п`ятий день припадав на неділю 09.04.2023, первісно заяву про ухвалення додаткового рішення відповідачем подано у перший робочий день 10.04.2023, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду вх. № 7587/08-08/23. Тобто заяву подано із додержанням п`яти денного строку відповідно до вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Ухвалою суду від 13.04.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2795/22, повернуто без розгляду.

Повторно відповідач звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення 17.04.2023, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду вх. № 8150/08-08/23.

Суд вважає, що повернення заяви про ухвалення додаткового рішення не позбавляє права відповідача звернутися повторно із такою заявою після усунення обставин, що зумовили її повернення, а відтак визнає причини пропуску строку поважними.

Клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 119, 123, 126, 129, 221, 236 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», м. Запоріжжя про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2795/22 задовольнити частково.

Визнати причини пропуску строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення поважними та поновити строк для подання даної заяви.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укртранснафта» (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 32/2; ідентифікаційний код юридичної особи 31570412) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 69-А; ідентифікаційний код юридичної особи 30105738) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 250,00 грн (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 коп.). Видати наказ.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписаний 31.05.2023.

Суддя І. С. Горохов