ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2023 р. Справа № 916/1475/23

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №916/1475/23 за позовом Одеського національного технологічного університету (65039, м. Одеса, вул. Канатна, 112) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 151218,40грн,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, вирішені судом заяви, клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії у справі:

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.08.2018 між РВ ФДМУ по Одеській області та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 53, за яким Фонд передав відповідачу у строкове платне користування майно, а саме: нежитлові приміщення на 1-му поверсі в будівлі учбового корпусу № 3, площею 114 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , балансоутримувачем якого є ОНТУ. Позивач вказує, що фактично відповідач прийняв у користування об`єкт оренди 27.08.2018 за актом приймання-передачі. Також позивач стверджує, що 09.09.2018 між ним та орендарем укладений договір №4/18 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, до якого сторонами укладено додаткові угоди №1 від 18.05.2019, №2 від 20.05.2020, якими визначено розмір відшкодування експлуатаційних витрат. В подальшому договором від 31.03.2022 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна припинено з 31.03.2022 чинність договору №53 від 27.08.2018. 31.03.2022 орендар повернув об`єкт оренди балансоутримувачу за актом повернення з оренди нерухомого майна. За твердженням позивача у відповідача за період з 26.08.2021 по 31.03.2022 виникла заборгованість в сумі 131263,98грн перед позивачем по оплаті експлуатаційних витрат.

Відповідач правом на подання заперечення щодо розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, суд враховує, що ухвалу суду від 10.04.2023 судом було надіслано відповідачу за адресою, що вказана у позові, та її не було вручено відповідачу, повернуто до суду поштою із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, що є доказами вручення ухвали у відповідності до п.4 ч.1 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Так, положення ч.1 ст.248 ГПК України визначають, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, враховуючи, вжиті судом заходи із забезпечення повідомлення відповідача про розгляд судом справи №916/1475/23 засобами поштового зв`язку, суд, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, дійшов висновку в контексті гарантій ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року щодо розумного строку розгляду справи, про необхідність розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 13.04.2023 відкрито провадження у справі №916/1475/23, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

27.08.2018 між РВ ФДМУ по Одеській області (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 53, за яким Фонд передав відповідачу у строкове платне користування майно, а саме: нежитлові приміщення на 1-му поверсі в будівлі учбового корпусу №3, площею 114 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , балансоутримувачем якого є ОНТУ.

Фактично орендар отримав майно у користування 27.08.2018 за актом приймання передавання.

Розрахунком від 27.08.2018 визначено кількість теплової енергії на опалення орендованого приміщення ФОП ОСОБА_2 у відсотковому співвідношенні від загальної площі учбових корпусів.

Згідно акту про встановлення електролічильника від 27.08.2018 орендоване відповідачем приміщення підключено до електромереж та встановлений лічильник електроенергії.

Також 09.09.2018 між ОНАХТ, правонаступником якого є ОНТУ (балансоутримувач) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) укладено договір №4/18 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, згідно якого на підставі договору оренди нерухомого майна від 27.08.2018 балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт приміщень будівлі навчального корпусу №3, за адресою: АДРЕСА_2 , а також утримання прибудинкової території, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно займаної ним у цій будівлі площі, а саме 114 кв.м. Балансоутримувач надає право користування комунальними послугами, а саме: підключенням до електроенергії, теплопостачанням, водопостачанням (п.1.1. договору).

Згідно п.п. 2.1. - 2.1.2., 2.1.4. договору №4/18 Балансоутримувач зобов`язується забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території. Перелік таких робіт та послуг, порядок та умови їх оплати представлений у Додатку №1 до Договору. Балансоутримувач зобов`язується надавати Орендарю комунальні послуги за діючими розцінками і тарифами. Бадансоутримувач зобов`язаний не пізніше 10 числа місяця, що випливає за звітним місяцем, виставляти рахунки на відшкодування витрат ОСОБА_3 на утримання об`єкту оренди, надання комунальних послуг, користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.п. 2.2., 2.2.3. договору №4/18 Орендар зобов`язується не пізніше 20 числа що випливає за звітним місцем, вносити плату на рахунок ОСОБА_3 за відшкодування видатків Балансоутримувача на утримання будівлі, обслуговування прилеглої території, надання комунальних послуг, користування земельною ділянкою згідно виставленого рахунку.

Розрахунком щомісячної вартості відшкодування експлуатаційних витрат (додаток №1 до Договору №4/18 від 09.09.2018) визначений розмір платежів за ВЕВ у 2018 році. Додатковою угодою №1 від 18.05.2019 та додатком до неї визначений розмір платежів за ВЕВ у 2019 році. Додатковою угодою № 2 від 20.05.2020 визначений розмір платежів за ВЕВ у 2020.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.10.2021 по справі №916/2450/21 за позовом ОНАХТ до ФОП ОСОБА_1 судом встановлено, що за ВЕВ, земельний податок, водопостачання, спожиту електроенергію та теплопостачання, - заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед ОНАХТ погашена у повному обсязі по 26.08.2021.

31.03.2022 між РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях та ФОП ОСОБА_4 укладено Договір про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.08.2018 року №53, за умовами якого припинено чинність вказаного договору оренди з 31.03.2022.

Об`єкт оренди повернуто орендарем балансоутримувачу за актом повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.03.2022.

Згідно Анкети про стан майна і розрахунків за Договором оренди від 27.08.2022 №53 (Додаток до Акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.03.2022), заборгованість Орендаря - ФОП ОСОБА_1 зі сплати платежів за Договором про відшкодування витрат ОСОБА_3 на утримання майна та надання комунальних послуг Орендарю становить на 31.03.2022 - 134327,22 грн. На вказаній анкеті розміщено підпис ОСОБА_1 поряд із рукописним текстом «згодна».

14.09.2022, 25.11.2022 позивач надсилав відповідачу претензії про погашення існуючої заборгованості, однак, матеріали справи не містять відповідних доказів вжиття відповідачем дій на задоволення або висловлення незгоди із претензіями позивача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення позивача, мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст.762 ЦК України).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Враховуючи те, що відповідач фактично визнав суму заборгованості, заявлену до стягнення, про що проставив власноручний підпис на Анкеті про стан майна і розрахунків за Договором оренди від 27.08.2022 №53 (Додаток до Акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.03.2022), та пред`явив позов до суду про її стягнення, у суду наявні підстави вважати основну заборгованість в сумі 131263,98грн такою, що виникла.

Отже, як встановлено судом, у період з 26.08.2021 по 30.03.2022 на підставі договору від 09.09.2018 №4/18 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю позивач надавав відповідні послуги відповідачу, за які відповідач не розрахувався, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 131263,98грн, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача 14918,46 грн інфляційних втрат за період з 26.08.2021 до 31.03.2022, 2351,96грн три проценти річних за період з 26.08.2021 до 31.03.2022.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач подав до справи: рахунки №1016 від 30.11.2021, №997 від 30.11.2021, №1042 від 17.12.2021, №1096 від 31.12.2021, №32 від 31.01.2022, №33 від 31.01.2022, №119 від 28.02.2022, №120 від 28.02.2022, №242 від 31.03.2022, №189 від 31.03.2022.

Між тим, матеріали справи не містять доказів вручення/надсилання відповідачу вказаних рахунків та про її обізнаність із сумою заборгованості до 31.03.2022, а саме до проставлення нею підпису, супроводженого рукописним словом «згодна» на Анкеті про стан майна і розрахунків за Договором оренди від 27.08.2022 №53 (Додаток до Акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.03.2022).

При цьому відповідно до п.2.2.3. договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованою нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2018 №4/18 Орендар зобов`язується не пізніше 20 числа що випливає за звітним місцем, вносити плату на рахунок ОСОБА_3 за відшкодування видатків Балансоутримувача на утримання будівлі, обслуговування прилеглої території, надання комунальних послуг, користування земельною ділянкою згідно виставленого рахунку. Тобто, обов`язок оплатити у відповідача виникає після виставлення позивачем відповідачу рахунку, доказів чого матеріали справи не містять.

Отже, позивачем не доведено суду виникнення у відповідача зобов`язання на суму 131263,98грн у період з 26.08.2021 до 31.03.2022, внаслідок чого не підлягають судом задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 14918,46 грн інфляційних втрат за період з 26.08.2021 до 31.03.2022, 2351,96грн три проценти річних за період з 26.08.2021 до 31.03.2022.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2481грн, які в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України відносяться за рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог позивача, а саме в сумі 2153,61грн.

Керуючись ст.ст.123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарськогопроцесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Одеського національного технологічного університету (65039, м. Одеса, вул. Канатна, 112) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 151218,40грн.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Одеського національного технологічного університету (65039, м. Одеса, вул. Канатна, 112, ) 131263 (сто тридцять одну тисячу двісті шістдесят три) грн 98коп. заборгованості, 2153 (дві тисячі сто п`ятдесят три) грн 61 коп. судового збору.

3. Відмовити Одеському національному технологічному університету (65039, м. Одеса, вул. Канатна, 112) у задоволенні решти частини заявлених позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 01 червня 2023 р.

Суддя І.А. Малярчук