номер провадження справи 32/38/22-22/64/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023 Справа № 908/539/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

При секретарі судового засідання Шолоховій С.В.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Погосян С.Г., самопредставництво (виписка з ЄДР)

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/539/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8А)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3)

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 07.03.2022 до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 2260805,98 грн. заборгованості за договором поставки № 53-121-01-21-10471 від 19.07.2021; 33748,59 грн. інфляційних втрат; 9862,68 грн. 3% річних.

На виконання умов договору поставки № 53-121-01-21-10471 від 19.07.2021 позивачем була здійснена поставка товару, згідно перелічених видаткових накладних. Заборгованість за поставлений товар становила суму 2260805,98 грн. Позивачем було зареєстровані податкові накладні. Таким чином, оплата за поставлений товар повинна була відбутись до 10.01.2022 включно. В частині вартості продукції у розмірі суми ПДВ оплата повинна була відбутись згідно зареєстрованих податкових накладних.

05.01.2023 позивачем в системі "Електронний суд" сформовано заяву, згідно якої просив закрити провадження в частині сплачених відповідачем позовних вимог основного боргу в розмірі 2260805,98 грн. та розглядати позовні вимоги в наступній редакції: стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні збитки в сумі 173960,37 грн., 17968,37 грн. - 3% річних.

Таким чином, позивачем фактично збільшено розмір позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

05.01.2023 позивачем в системі "Електронний суд" сформовано заяву, згідно якої просив повернути позивачу надмірно сплачену суму судового збору в розмірі 31687,33 грн.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відповідач у відзиві, що надійшов на електронну пошту суду 23.03.2023, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2260805,98 грн. У задоволенні позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат просив відмовити у повному обсязі.

Відповідач визнав укладення між сторонами договору поставки № 154(5)21УК/53-121-01-21-10471 від 19.07.2021 та поставку товару за видатковими накладними. 29.10.2021 було виконано зобов`язання з поставки товару за договором у повному обсязі; 28.12.2021 - останній 60-й день виконання грошового зобов`язання з оплати частини вартості товару в розмірі суми без ПДВ: 1890671,65 грн. Грошове зобов`язання з оплати частини вартості товару в розмірі суми без ПДВ: 378134,33 грн. має бути виконано протягом 7-ми днів від дня пред`явлення вимоги, але не раніше 28.12.2021. Реєстрація податкової накладної в ЄРПН не є тотожним діям позивача про надання відповідачу зареєстрованої податкової накладної. Позивачем при здійсненні розрахунку 3% річних та інфляційних втрат було враховано, що строк оплати ПДВ у договорі не встановлений. Позивач не врахував, що умовами договору передбачений різний строк виконання грошового зобов`язання за ним, розрахунок за яким здійснюється з дати поставки всього товару, а не за кожною окремою поставкою, та не передбачено здійснення оплати вартості товару в розмірі суми ПДВ на наступний день після реєстрації відповідної податкової накладної.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3.Процесуальні питання, вирішені судом

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2022 позовну заяву передано для розгляду судді ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 15.03.2022 суддею ОСОБА_1. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/539/22 за правилами загального позовного провадження. Зазначено, що про дату судового засідання учасників судового процесу буде повідомлено додатково.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2023, у зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_1. зі складу суду у зв`язку з виходом у відставку, судову справу № 908/539/22 визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою від 14.03.2023 справу № 908/539/22 прийнято до свого провадження суддею Ярешко О.В.; ухвалено справу розглядати спочатку за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 11.04.2023.

Ухвалою від 11.04.2023 судом закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 23.05.2023.

Представник відповідача приймав участь у судовому засіданні 23.05.2023 в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. 23.05.2023 від представника позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача за наявними матеріалами справи. Повідомив, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду позивачем буде подано клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 23.05.2023 судом справу розглянуто по суті, підписано та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4.Обставини справи, встановлені судом та докази що їх підтверджують

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" (постачальник, позивач у справі) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки товару № 53-121-01-21-10471 від 19.07.2021.

Відповідно до п. 1.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 24.11.2021), постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти і сплатити товар згідно з наведеною у зазначеному пункті договору специфікацією на загальну суму 2268805,98 грн. з ПДВ.

Умовами п. 1.2 договору сторони визначили, що строк поставки товару: серпень - листопад 2021.

Відповідно до п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 24.11.2021), сума договору складає 1890671,65 грн., крім того ПДВ - 378134,33 грн., загальна вартість договору складає 2268805,98 грн.

Згідно з п. 3.2, оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки всього товару, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) (пункт 3.3).

Згідно з п. 4.4, постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкової накладної чинним законодавством, з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". Електронна адреса покупця для листування в рамках адміністрування ПДВ: .

Згідно з п. 12.1, договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з моменту укладання.

Із матеріалів даної справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору постачальник поставив, а покупець прийняв товар на загальну суму 2268805,98 грн. на підставі видаткових накладних: № 51 від 02.08.2021 на суму 139946,40 грн. (позивач склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну № 2 від 02.08.2021, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної (реєстрація 28.08.2021); № 86 від 21.10.2021 на суму 927246,00 грн. (позивач склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну № 5 від 21.10.2021, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної (реєстрація 12.11.2021); № 92 від 29.10.2021 на суму 927246,00 грн. (позивач склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну № 15 від 29.10.2021, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної (реєстрація 15.11.2021); № 101 від 10.11.2021 на суму 274367,58 грн. (позивач склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну № 6 від 10.11.2021, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної (реєстрація 30.11.2021).

Згідно позовної заяви та картки рахунку, 15.02.2022 відповідачем здійснено оплату в сумі 8000,00 грн. за видатковою накладною 51 від 02.08.2021.

У відповіді від 17.02.2022 № 28-23/4044 на претензію позивача відповідач зазначив про відсутність можливості виконання зобов`язання в частині оплати поставленого товару у строк, визначений договором; після розподілу коштів поставлений товар за договором буде оплачений.

Таким чином, заборгованість склала 2260805,98 грн., яку позивач просив стягнути згідно з позовною заявою.

Згідно поданих позивачем банківських виписок, відповідач після пред`явлення позову та відкриття провадження у даній справі 14.04.2022 по здійснив оплату основного боргу у загальній сумі 2260805,98 грн.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний припис містить ст. 193 ГК України.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору поставки продукції.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини укладення договору № 53-121-01-21-10471 від 19.07.2021 та поставку товару за вказаними вище видатковими накладними на загальну суму 2268805,98 грн. відповідач визнав у відзиві.

Твердження відповідача щодо того, що оплата частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації позивачем податкової накладної та строк оплати ПДВ у договорі не встановлений, а отже, слід керуватися ст. 530 ЦК України, суд відхиляє, виходячи з такого.

Відповідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Судом встановлено факт реєстрації позивачем податкових накладних по поставці товару за договором в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказану обставину відповідач не заперечив та не спростував.

Зазначення у пункті. 3.3 договору, що оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), не змінює строку щодо оплати товару в частині суми ПДВ.

У даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної, у разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 60-ти календарних днів з дати поставки всього товару.

Як визначено у п. 201.10 ст. 201 ПК України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Таким чином, відповідач, як покупець, не був позбавлений можливості направити запит до Єдиного реєстру податкових накладних з метою отримання виписаних позивачем податкових накладних.

Відповідно до п. 7.7 договору, лише у випадку неотримання покупцем в строк, визначений чинною редакцією ПК електронної податкової накладної, зареєстрованої в ЄРПН, покупець має право в односторонньому порядку зменшити ціну договору, передбачену розділом 3 цього договору на суму ПДВ.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Товар у повному обсязі на загальну суму 2268805,98 грн. був поставлений відповідачу, що не заперечувалося та не спростовано останнім.

Оскільки поставка всього товару відбулася 10.11.2021, оплата товару з урахуванням суми ПДВ мала бути здійснена до 10.01.2022 включно (з урахуванням святкових днів).

Відтак, судом спростовуються твердження позивача щодо того, що оплата суми ПДВ мала відбуватися негайно після реєстрації відповідної податкової накладної.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи здійснення відповідачем після відкриття провадження у справі оплати суми 2260805,98 грн. основного боргу, провадження у справі за вимогою про стягнення суми 2260805,98 грн. заборгованості слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Судом встановлено, що сума заборгованості за поставлений товар була погашена відповідачем з порушенням строків, визначених умовами договору.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд перевірив складені позивачем розрахунки 3% річних й інфляційних втрат та визнає їх неправильними, оскільки позивачем річні та інфляційні нараховуються окремо на суму ПДВ. При цьому, позивач здійснює нарахування, визначаючи початком періоду здійснення оплати суми ПДВ день, слідуючий за днем реєстрації відповідної податкової накладної.

3% річних та інфляційні втрати слід нараховувати на суму поставки, починаючи з 11.01.2022, оскільки останнім днем виконання зобов`язання з оплати товару, як встановлено судом, було 10.01.2022.

Зробивши перерахунок 3% річних в межах заявленого позивачем загального періоду з 11.01.2022 по 13.04.2022 включно, судом встановлено, що 3% річних за видатковою накладною № 51 від 02.08.2021 становить 782,16 грн., 3% річних за видатковою накладною № 86 від 21.10.2021 становить 6184,22 грн., 3% річних за видатковою накладною № 92 від 29.10.2021 становить 7087,72 грн., 3% річних за видатковою накладною № 101 від 10.11.2021 становить 2097,22 грн. Загальна сума 3% річних становить 16151,32 грн., яка стягується з відповідача на користь позивача. У стягненні 1817,05 грн. 3% річних судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову в цій частині.

Стосовно інфляційних втрат суд зазначає таке. За видатковою накладною № 51 від 02.08.2021 інфляційні слід нараховувати за січень 2022 на суму боргу 139946,40 грн. (враховуючи часткову оплату 15.02.2022), які складають 1819,30 грн.; на суму боргу 131946,40 грн. інфляційні слід нараховувати за березень 2022 (у межах визначеного позивачем періоду), які складають 5937,59 грн., що разом становить 7756,89 грн.

За видатковою накладною № 86 від 21.10.2021 інфляційні слід нараховувати на суму боргу 927246,00 грн. (враховуючи часткову оплату 22.03.2022) за період з січня по березень 2022 включно, які складають 70027,81 грн.

За видатковою накладною № 92 від 29.10.2021 інфляційні слід нараховувати на суму боргу 927246,00 грн. за період з січня по березень 2022 включно, які складають 70027,81 грн.

З видатковою накладною № 101 від 10.11.2021 інфляційні слід нараховувати на суму боргу 274367,58 грн. за період з січня по березень 2022 включно, які складають 20720,89 грн.

Загальна сума інфляційних втрат становить 168533,40 грн., яка стягується з відповідача на користь позивача. У стягненні 5426,97 грн. інфляційних втрат судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову в цій частині.

Таким чином, позов у цілому судом задовольняється частково.

6. Розподіл судових витрат

Згідно п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 2769,44 грн. стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з закриттям провадження у частині стягнення 2260805,98 грн. основного боргу, судовий збір у сумі 31688,19 грн., згідно клопотання позивача, повертається позивачу з Державного бюджету України ухвалою суду.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71504, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" (вул. Василя Стуса, буд. 8А, м. Запоріжжя, 69123, ) 168533 (сто шістдесят вісім тисяч п`ятсот тридцять три) грн. 40 коп. інфляційних збитків, 16151 (шістнадцять тисяч сто п`ятдесят одна) грн. 32 коп. 3% річних, 2769 (дві тисячі сімсот шістдесят дев`ять) грн. 44 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Провадження у справі в частині стягнення 2260805 (два мільйони двісті шістдесят тисяч вісімсот п`ять) грн. 98 коп. закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Постановити ухвалу про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" з Державного бюджету України судового збору у сумі 31688,19 грн.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 31 травня 2023.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко