ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 Справа № 914/1259/23

За позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Київська обл., с. Лютіж
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Україна», Львівська обл., с. Ставчани
про:стягнення боргу, інфляційних втрат та 3% річних
Суддя Крупник Р.В. Секретар Шевчук О.О.
Представники сторін:
від позивача:не з`явися;
від відповідача:не з`явися.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ФОП ОСОБА_1 до ТОВ «Рітейл Україна» про стягнення боргу, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою від 21.04.2023 суд залишив позовну заяву та встановив заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання оригіналів поштової квитанції (чеку) про направлення цінного листа та опису вкладення у цінний лист на юридичну адресу ТОВ «Рітейл Україна», які підтверджуватимуть факт надіслання позовної заяви з додатками до неї відповідачу.

На адресу суду від позивача надійшла заява (вх. №10655/23 від 01.05.2023), якою усунуто недоліки позову, визначені ухвалою від 21.04.2023.

Ухвалою від 02.05.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначив на 25.05.2023.

Представник позивача у судове засідання 25.05.2023 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач явки повноважного представника у судове засідання 25.05.2023 не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що вбачається з наявного у справі трекінгу поштового відправлення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 01.03.2022 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено Договір поставки №32-КП/22, згідно із яким постачальник зобов`язується передати покупцеві товар, визначений у специфікації, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і оплачувати його на умовах даного договору.

Як стверджує позивач, свої зобов`язання за договором він виконав належним чином та поставив відповідачу товар. Разом з цим, відповідач своїх зобов`язань за договором не дотримався та не сплатив вартість переданого товару у повному обсязі, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у розмірі 50`000,20 грн.

Зважаючи на це, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення 51`568,30 грн., з яких 50`000,20 грн. основний борг, 1`108,10 грн. інфляційних втрат та 460,00 грн. 3% річних.

Аргументи відповідача.

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим ст. 165 ГПК України, не скористався та не подав до суду у встановлений процесуальним законом строк відзиву на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

01.03.2022 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено Договір поставки №32-КП/22 (надалі Договір), згідно із п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати (поставляти) на умовах даного договору покупцеві товар, визначений у специфікації, а покупець зобов`язується приймати вказаний товар і оплачувати його на умовах даного договору.

Пунктами 2.1-2.2 Договору передбачено, що ціна товару, що поставлятиметься за цим договором, зазначається в специфікації (додаток №1). Ціна договору визначається як вартість всіх партій товару, поставлених протягом строку дії договору.

У Специфікації до Договору сторони погодили кількість і ціну за одиницю товару, що поставлятиметься, а саме цукерки «Laki» з арахісом (4,98 грн./шт.), цукерки «Баланс» журавлина з горіхом, курага з горіхом, смородина з горіхом (6,24 грн./шт.).

Відповідно до п. 1.2 Договору кількість та асортимент товару визначається кожного разу в узгоджених постачальником замовленнях. Замовлення вважається прийнятим до виконання і постачальник гарантує його виконання з моменту доставки замовлення постачальнику.

Відповідач направив позивачу замовлення на поставку товару на загальну суму 146 637,36 грн., які були підтверджені позивачем та щодо яких направлялися повідомлення про відвантаження, що вбачається зі змісту наявних у матеріалах справи роздруківок відповідних замовлень та повідомлень (Т. 1; а.с. 18-39).

Як передбачено п. 4.2 Договору право власності на товар, а відповідно і всі ризики переходять до покупця з моменту прийняття товару в постачальника/перевізника постачальника у випадку здійснення транспортування товару постачальником/перевізником постачальника. Факт поставки і прийняття товару підтверджується підписаною представником покупця видатковою та/або товарно-транспортною накладною.

У Додатку №2 від 01.03.2022 до Договору сторони погодили Графік поставок, а у Додатку №3 Особливі умови поставки товару. Також між сторонами було підписано Додаток №4 до Договору, у якому вони визначили список представників сторін, відповідальних за приймання замовлень, листування, ведення бухгалтерської-фінансової документації і відправлення повідомлень про отримання.

На виконання умов Договору позивач за період з 17.03.2022 по 09.08.2022 (включно) поставив, а відповідач прийняв обумовлений сторонами товар на загальну суму 146 637,36 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками останніх (Т. 1; а.с. 40-61).

Позивач також здійснив нарахування податкових зобов`язань за кожною із господарських операцій з поставки товару, що підтверджується копіями податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (Т. 1; а.с. 70-113).

Згідно із п. 3.1 Договору покупець здійснює 100% оплату вартості відвантаженої партії товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки товару, шляхом переказу відповідних коштів на банківський рахунок постачальника. Датою поставки є дата вказана у товарно-транспортній накладній.

Надалі, згідно із Додатковою угодою №1 від 03.05.2022 сторони внесли зміни до п. 3.1 Договору та виклали його у наступній редакції: покупець здійснює 100% оплату вартості відвантаженої партії товару протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати поставки товару, шляхом переказу відповідних коштів на банківський рахунок постачальника.

Відповідач частково оплатив вартість поставленого товару, а саме в сумі 91 860,16 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень (Т. 1; а.с. 62-68).

Факт поставки товару на вказану вище суму, а також оплати, які проводились відповідачем на суму 91 860,16 грн., відображені у скріпленому печатками обох сторін Акті звірки взаємних розрахунків за період: 01.03.2022-21.09.2022.

Після підписання вказаного Акта відповідач перерахував позивачу 4`777,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №6080 від 19.12.2022.

Таким чином, загальна сума перерахованих відповідачем грошових коштів становить 96 637,16 грн., а неоплаченим залишився товар у розмірі 50 000,20 грн. (146 637,36-96 637,16).

Позивач направляв відповідачу вимоги про виконання взятих на себе зобов`язань за Договором від 25.10.2022 та від 27.01.2023, які залишились без належного реагування.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено Договір поставки №32-КП/22 від 01.03.2022.

Згідно із ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

На виконання умов Договору позивач за період з 17.03.2022 по 09.08.2022 (включно) поставив, а відповідач прийняв обумовлений сторонами товар на загальну суму 146 637,36 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із п. 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.05.2022) покупець здійснює 100% оплату вартості відвантаженої партії товару протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати поставки товару, шляхом переказу відповідних коштів на банківський рахунок постачальника.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач свого обов`язку щодо оплати вартості поставленого товару за Договором у повному розмірі та у погоджений сторонами строк належним чином не виконав та лише частково сплатив 96 637,16 грн.

У зв`язку із цим, у нього утворилась заборгованість у розмірі 50 000,20 грн. (146 637,36 - 96 637,16).

Зважаючи на те, що доказів повної чи часткової сплати вказаної суми заборгованості відповідачем до суду подано не було, суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість позовної вимоги ФОП ОСОБА_1 про стягнення основного боргу та наявність підстав для її задоволення у повному обсязі.

Враховуючи прострочення в оплаті, позивач нарахував на прострочену заборгованість відповідача 1`108,10 грн. інфляційних втрат та 460,00 грн. 3% річних.

З цього приводу суд зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Здійснивши перерахунок заявленої позивачем до стягнення суми 3% річних, суд дійшов висновку, що така обрахована правильно, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме у розмірі 460,00 грн.

Що стосується вимоги про стягнення 1`108,10 грн. інфляційних втрат, то така підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Позивач нараховує інфляційні втрати на суму 50 000,20 грн. за період з 20.12.2022 по 10.04.2023, враховуючи при цьому індекси інфляції за грудень 2022 року, січень-лютий 2023 року.

Суд звертає увагу на те, що якщо час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), то за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.

Таким чином, зважаючи на визначений позивачем період заборгованості, який починає свій відлік із 20.12.2022, суд доходить висновку, що врахування інфляційної складової за грудень 2022 року є безпідставним, оскільки час прострочення за цей місяць становить менше половини місяця.

Провівши власний розрахунок, суд встановив, що сума інфляційних втрат, на яку має право позивач (виходячи із врахованих ним індексів інфляції за конкретні місяці) становить 752,80 грн. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2`665,51 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 73-74, 76-80, 123-124, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Україна» (81118, Львівська область, с. Ставчани, вул. Шевченка, буд. 9А; Код ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 50`000,20 грн. основного боргу, 752,80 грн. інфляційних втрат, 460,00 грн. 3% річних та 2`665,51 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.05.2023.

Суддя Крупник Р.В.