УХВАЛА

м. Київ

31.05.2023Справа № 910/8042/23
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши без виклику сторін

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Шериф-Пульт», Київська область, м. Гнідин

про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шериф-Пульт» (заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Рудь Анастасії Андріївни (боржник) суми заборгованості в розмірі 9 660,00 грн, суми штрафних санкцій в розмірі 3 450,00 грн, суми відшкодування вартості обладнання в розмірі 15 951,00 грн та суми компенсації за здійснення організаційно-технічних заходів в розмірі 1 100,00 грн на підставі Договору про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони №13376496 від 07.02.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони грунтуються:

5) перелік доказів, якими заявник обгрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що заявником не дотримано вимог п. 3 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Так, заява про видачу судового наказу подана представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Шериф-Пульт» Неровним Денисом Віталійовичем, проте, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, у даній заяві не зазначено місце проживання вказаного представника заявника.

Окрім того, заявником не дотримано вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Так, у заяві про видачу судового наказу заявник обґрунтовує свої вимоги про стягнення суми відшкодування вартості обладнання в розмірі 15 951,00 грн та суми компенсації за здійснення організаційно-технічних заходів в розмірі 1 100,00 грн, тим, що Договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони №13376496 від 07.02.2022 є розірваним.

Проте, в порушення п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу не додано відповідних доказів того, що вказаний договір розірвано.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Шериф-Пульт» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Рудь Анастасії Андріївни суми в розмірі 30 161,00 грн.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 31.05.2023 року та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Сергій МОРОЗОВ