РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2023 року м. Чернігівсправа №927/494/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Комунального некомерційного підприємства "Прилуцька центральна міська лікарня", ;

вул. Київська, 56, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500; ел. пошта:

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛФІ СВІТ ЛАЙФ 22",

, вул. Героїв оборони Одеси, 90, м. Одеса, 65069

предмет спору: про стягнення 130356,00 грн

Учасники справи не викликались.

Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛФІ СВІТ ЛАЙФ 22» про стягнення 130356,00 грн заборгованості.

Поданий позов мотивований порушенням відповідачем умов договору про закупівлю товарів №186 від 20 квітня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі; позивачу встановлено строк протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов для подачі до суду відповіді на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу; відповідачу встановлено строк протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу.

Отримання 12 квітня 2023 року ухвали від 06 квітня 2023 року позивачем підтверджується повідомленням про вручення у матеріалах справи.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 06 квітня 2023 року, направлена на адресу відповідача, повернулась неврученою з відміткою поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛФІ СВІТ ЛАЙФ 22" () - вул. Героїв оборони Одеси, 90, м. Одеса, 65069 /а.с.23-30/.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки ухвала суду від 06 квітня 2023 року направлялась відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві та ЄДР, і повернулась на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою", суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Відзиву на позов у встановлений строк відповідачем суду не надано. Заяв та клопотань від відповідача щодо продовження строку подання відзиву на позовну заяву не надходило.

За загальними принципами здійснення судочинства, що також відображені у ст. 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального законодавства строк не скористався, за таких обставин, рішення приймається за наявними матеріалами справи, на підставі ч.2 ст.178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд встановив:

20.04.2021 між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕЙН ЕНЕРДЖІ» (Учасник) () був укладений договір про закупівлю товарів №186.

08.11.2022 Відповідачем було внесено зміни до відомостей про юридичну особу, в наслідок проведених змін, новим найменуванням юридичної особи ТОВ «КРЕЙН ЕНЕРДЖІ» є Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛФІ СВІТ ЛАЙФ» (), а юридична адреса: вул. Героїв оборони Одеси, 90, м. Одеса, 65069.

Згідно п.1.1. договору учасник приймає на себе зобов`язання передати Замовнику у власність Бензин А-92, дизельне паливо (ДК 021:2015:091300009 - Нафта і дистиляти. Номенклатурна позиція: Бензин А-92 (ДК 021:2015:09132000-3) надалі - Товар, а Замовник зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар:

-Бензин А-92 на суму 979200,00 грн,

-Дизельне паливо на суму 30600,00 грн.

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому Учасник не може передати Замовнику товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-карті.

Пунктом 5.4. Договору встановлено, що умовами постачання товару є самовивезення. Замовник зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу який зазначений у довірчому документі.

Позивач у позовній заяві зазначає, що, виходячи з умов пунктів 5.3., 5.4. договору, умовами договору підтверджено, що відповідальність обох сторін за зобов`язаннями за цим договором продовжується після закінчення терміну дії Договору до повного використання Замовником скретч-карток.

Свої зобов`язання з передачі скретч-карток на адресу позивача відповідач виконав у повному обсязі, що підтверджується актом приймання передачі талонів від 20.12.2021 (товар- Бензин А-92 на загальну суму 183600,00 грн), у матеріалах справи /а.с.14/.

Свої зобов`язання з оплати 183600,00 грн позивач виконав у повному обсязі у встановлений Договором термін, що підтверджується платіжною інструкцією від 22.12.2021 №4823 на суму 183600,00 грн, у матеріалах справи /а.с. 18/.

Позивач у позовній заяві зазначає, що 24 лютого 2022 року в Україні розпочалося повномасштабне вторгнення Російської Федерації та введено воєнний стан на всій території Держави, що призвело до зміни законодавчих актів та встановлення певних обмежень. У зв`язку з цим на електронну пошту позивача 13 травня 2022 року надійшов лист від відповідача за вих.№05/02-0 щодо врегулювання питання повернення залишку невикористаних скретч-карток Замовником для повернення коштів Учасником на рахунок Замовника, у зв`язку з тим, що ситуація з пальним в Україні була вкрай нестабільною та умови його безперебійного постачання змінені впливом форс-мажорних обставин. Наявність цих обставин у листі Відповідач підтверджував листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1.

На підставі викладеного вище 29 червня 2022 року було складено акт приймання-передачі талонів згідно Договору №186 від 20 квітня 2021 року, у матеріалах справи /а.с. 15/. Акт від 29 червня 2022 року підписано та скріплено печатками обох сторін.

За даним актом встановлено повернення Продавцю неотоварених талонів (бланків дозволу на отримання пального) в асортименті, кількості та по ціні (Бензин А-92 номіналом 10 літрів у кількості 150 шт та номіналом 20 літрів у кількості 138 шт; на загальну суму 130356,00 грн).

Матеріали справи містять лист позивача №09-44/145 від 14.09.2022, адресований відповідачу, про повернення коштів у розмірі 130356,00 грн у строк до 03.10.2022.

Відповіді відповідача на вказаний лист матеріали справи не містять.

Доказів повернення відповідачем грошових коштів позивачу у розмірі 130356,00 грн, відповідно до акту приймання-передачі талонів від 29 червня 2022 року, згідно Договору №186 від 20 квітня 2021 року матеріали справи не містять.

Станом на дату винесення рішення відповідач доказів повернення позивачу 130356,00 грн суду не надав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Свої зобов`язання з оплати 183600,00 грн позивач виконав у повному обсязі у встановлений Договором термін, що підтверджується платіжною інструкцією від 22.12.2021 №4823 на суму 183600,00 грн, у матеріалах справи /а.с. 18/.

На виконання умов укладеного між сторонами договору, позивачем було виконано зобов`язання зі сплати 183600,00 грн, згідно наданої позивачем платіжної інструкції від 22.12.2021 №4823 на суму 183600,00 грн, тоді як докази повернення відповідачем 130356,00 грн, згідно укладеного між сторонами акту приймання-передачі талонів від 29 червня 2022 року згідно Договору №186 від 20 квітня 2021 року у матеріалах справи відсутні та не надані відповідачем у даній справі.

Документів, які б спростовували вищезазначений факт відповідачем суду не надано.

Станом на дату вирішення справи судом, відповідачем не надано доказів повернення 130356,00 грн позивачу.

Відповідно до частини 2 статті 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 130356,00 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛФІ СВІТ ЛАЙФ 22" (, вул. Героїв оборони Одеси, 90, м. Одеса, 65069) на користь Комунального некомерційного підприємства "Прилуцька центральна міська лікарня" (; вул. Київська, 56, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500) 130356,00 грн боргу та 2684,00 грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 31 травня 2023 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/