РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2023Справа № 910/2284/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" (80250, Львівська обл., Червоноградський р-н, с. Павлів, пр. Юності, буд. 39; ідентифікаційний код 36153189)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815)

про стягнення 81 312, 66 грн,

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у вигляді вартості недостачі вантажу в розмірі 81 312, 66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що за актом приймання-передачі вугільної продукції № 1909-7 від 19.09.2022 до договору № 1-1-2022/013 від 17.05.2022, 19.09.2022 постачальник передав, а покупець прийняв 117,9 тонн вугілля кам`яного ДГ (13-100) по накладній № 53943957 (в тому числі з вагону № 56951486 - 61,500 тонн) по ціні 10 530, 00 грн/тонна без ПДВ на загальну суму 1 489 784, 40 грн. в т.ч. ПДВ 248 297, 40 грн.

Факт понесених збитків підтверджується платіжним дорученням № 1С8698 від 08.09.2022, яким позивач перерахував постачальнику 8 845 200, 00 грн. авансу за поставку вугілля.

19.09.2022 постачальник накладною № 53943957 через відправника ТОВ "Дтек Курахівська ЦФЗ" зі станції Курахівка Донецької залізниці відправив позивачу на станцію Хоростків Львівської залізниці 117 900 кг вугілля марки г-газове ДГ 13-100 мм. Вантаж розміщено й закріплено згідно п. 3.1. гл.14ТУ додатка 3 до СМГС. Пакування - насипом. Спосіб визначення маси: на вагонних вагах (150т) заводський № 0934, відправником. Вантаж у вагон завантажено вантажовідправником.

Згідно відомостей вагонів по відправці № 53943957 від 19.09.2022 вантаж був завантажений загальною вагою 117 900 кг у наступні вагони: піввагон № 56951486, тара 23 100, маса вантажу 61 500 кг.; піввагон № 56585060, тара 24 300, маса вантажу 56400 кг.

23.09.2022 на станції Знам`янка Одеської залізниці працівниками станції складено комерційний акт № 410006/143/9 від 23.09.2022 за формою ГУ-22, про те, що по прибуттю поїзда та зважуванні вагона на тензометричних вагах виявлено різниця в вазі, на поверхні вантажу виїмки, вагон відчеплено для контрольного зважування.

Комерційний акт складено: на відправку Вантажна швидкості за накладною № 53943957 від 19.09.2022; Ст. відправлення Курахівка Дон. залізниці; Ст. призначення Хоростків Льв залізниці; Відправник ТОВ "Дтек Курахівська ЦФЗ"; Одержувач ТОВ "Радехівський цукор". Вантаж завантажено засобами відправника; маса вантажу при завантаженні визначена Відправником на вагонних вагах (150 т).

Згідно актів загальної форми ст. Знам`янка 77409, 52259 від 21.09.2022, 52281 від 23.09.2022 вагон відчіплено на ваги та перевірку. В документі зазначено навантаження насипом, вище рівня бортів, розмір навантаження відносно висоти бортів не вказано, поверхня вантажу промаркована вапняним розчином, вага: тара 23 100 кг, нетто 61 500 кг.

На момент прибуття та зважування просипання вантажу немає. При перевірці виявлено навантаження вище рівня бортів 200-300 мм, поверхня вантажу промаркована вапняним розчином. На поверхні вантажу в наявності виїмки праворуч за ходом поїзда над 1-2 люками довжиною 2000 мм, шириною 1800 мм, глибиною 300 мм та над 4-5-6 люками довжиною 3500 мм, шириною 1500 мм, глибиною 300 мм. В місцях виїмок маркування вапном не пошкоджено. Каток не застосовувався. У вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно закриті. Об`єм кузова 76 м.куб. При зважуванні вагона з розчепкою 23.09.2022 на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-150000В2 ст. Знам`янка Од. (госповірка ваг 01.09.21) працівником станції ОСОБА_1 в присутності заст. нач. станції залізничної ОСОБА_5 виявилось: брутто 77 550 кг., тара з документа 23 100 кг., нетто 54 450 кг., що менше ваги зазначеної в первісному документі на 7 050 кг. В перевізному документі в графі 49 мається відмітка про складання комерційного акту на ст. Нижньодніпровськ Вузол 45003/232 від 20.09.2022 про нестачу вантажу 6 300 кг.

Під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено. Штамп "Хоростків 363106", підписи: в/о начальника станції ОСОБА_4 агент комерційний ОСОБА_2 , інженер ОСОБА_3 .

Таким чином, під час перевезення вантажу зі станції відправлення на станцію призначення відповідач не виконав свої зобов`язання зі збереження вантажу, що призвело до нестачі вантажу у кількості 7050 кг, що у вартості становить 81 312, 66 грн.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із заперечення відповідача зазначаючи наступне, що відповідач як на підставу для звільнення його від відповідальності, покликається на ст. 111. Статуту залізниць, однак, при цьому цитує вказану норму не в повному обсязі.

Так, згідно п. "а" ст.111 Статуту залізниць: Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі: коли, зокрема:

а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Однак, про наявність таких ознак свідчить Розділ "Д" Комерційного акту № 410006/143/9 від 23.09.2022 складеного ще на станції Знам`янка Одеської залізниці, в якому говориться про наявність на поверхні вантажу виїмки праворуч за ходом поїзда над 1-2 люками довжиною 2000 мм, шириною 1800 мм, глибиною 300 м та над 4-5-6 люками довжиною 3500 мм, шириною 1500 мм, глибиною 300 мм. В місцях виїмок маркування вапном не пошкоджено. Каток не застосовувався. У вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно закриті. Об`єм кузова 76 м.куб. Тобто, наявність виїмок і відсутність маркування вантажу у місцях виїмок свідчить про втрату вантажу під час перевезення, що в подальшому підтверджується зважуванням вагону.

Крім того, позивач вказує, що додатковим підтвердженням втрати вантажу - є різниця ваги вантажу під час прийняття відповідачем його до перевезення і на дату оформлення комерційного акту № 410006/143/9 від 23.09.2022: "При зважуванні вагона з розчепкою 23.09.2022 на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-15000В2 ст. Знам`янка Од. (госповірка ваг 01.09.21) робітником станції ОСОБА_1 в присутності заст. нач. станції залізничної ОСОБА_6 виявилось: брутто 77 550 кг, тара з документа 23 100 кг., нетто 54 450 кг, що менше ваги зазначеної в первісному документі на 7050 кг. Зазначена різниця є значно більшою за встановлені законодавством норми втрати такого роду вантажу. І весь цей період часу вантаж перебував у володінні відповідача та знаходився в процесі його транспортування від вантажовідправника до вантажоодержувача.

Жодних доказів того, що за результатами такої перевірки залізницею було встановлено неправильне зазначення відправником маси вантажу у залізничній накладній, що було б підставною для притягнення вантажовідправника до відповідальності в порядку статей 118, 122 Статуту, відповідачем не надано.

Жодних актів загальної форми щодо наявності несправностей у вагоні залізницею також складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагонів як у комерційному так і технічному відношенні. Про справність вагону у технічному стані ідеться також і в Комерційному акті.

З наведеного слідує, що вантажовідправник належним чином здійснив навантаження та підготовку вантажу до транспортування і вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, оскільки накладна такої відмітки не містить.

Також, позивач відзначає, що посилання відповідача на норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто у розмірі 2% від маси вантажу є безпідставним, адже, вказаний розмір відсотку визначено Правилами для наступного (виключного) переліку вантажів: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0- 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже.

Для мінерального палива яким є кам`яне вугілля її. 27 Правил видачі вантажів установлено норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто у розмірі 1% маси, зазначеної в перевізних документах. Окрім цього, інформації про визначення рівня вологості вантажу на момент виявлення недостачі (під час складання Комерційного акту) чи на момент передачі вантажу одержувачу немає.

2. Стислий виклад позиції відповідача

В відзиві на позовну заяву відповідач заперечує що задоволення позовних вимог та вказує, що як зазначено в графі № 20 залізничної накладної № 53943957, вологість вантажу становить 8%.

Згідно специфікації від 06.09.2022 № 10, що була долучена позивачем до матеріалів цієї справи, вологість вантажу становить 13,5%.

Тобто, якщо виходити із 2% норм природніх втрат, то вагон № 56951486 - 69 000 кг х 2% = 1 380 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

61 500,00 кг -1 230 кг - 54 450 кг = 5 820,00 кг недостача вантажу.

Також, на переконання відповідача, матеріалами справи спростовано та позивачем, всупереч вимогам ст. 111, 130, 133 Статуту не доведено вини Залізниці у неналежному виконанні договірних зобов`язань по договору перевезення.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

06.03.2023 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

06.03.2023 до через електронний суд надійшла відповідь на відзив а також заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

13.03.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

16.03.2023 до через електронний суд від позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

22.03.2023 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про доручення до матеріалів справи доказів понесення ТОВ "Радехівський цукор" витрат на професійну правничу допомогу.

05.04.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідача щодо розподілу судових витрат.

07.04.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання на заперечення відповідача на клопотання щодо розподілу судових витрат.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17.05.2022 між ТОВ "Радехівський цукор" (далі - покупець) та ТОВ "Д.Трейдінг" (далі - постачальник) укладено договір постачання № 1-1-2022/013 за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію (далі - вугілля), за марочним складом, ціною та в кількості, наведеним у відповідних специфікаціях до цього договору.

Згідно п. 1.2. договору об`єми та строки (періоди) постачання вугілля узгоджуються сторонами шляхом підписання відповідних специфікацій до цього договору.

Відповідно п. 2.1. договору вугілля по цьому договору постачається на умовах "СРТ", згідно Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року, з урахуванням умов, положень та застережень, які є у цьому договорі (базисні умови постачання), якщо інші умови поставки не будуть погоджені сторонами додатково у відповідній специфікації до цього договору. Реквізити станцій призначення зазначаються у специфікаціях до договору.

Термін постачання вугілля (його частини) визначається сторонами окремо у кожній Специфікації.

Пунктом п. 2.3. договору передбачено, що вугілля постачається партіями, залізничним транспортом у справних полувагонах навалом. Мінімальна партія відвантаження - 1 (один) полувагон.

Згідно до п. 3.1. договору ціна (базова договірна ціна) вугілля встановлена на базисних умовах постачання, передбачених цим договором, та зазначається сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору.

Пунктом п. 3.2. договору передбачено, що фактична договірна ціна вугілля, яке постачається за цим договором, буде розрахована за фактом приймання вугілля, з урахуванням положень цього договору та приплат/скидок, обумовлених в специфікаціях.

06.09.2022 сторонами укладено специфікацію № 10 до договору № 1-1-2022/013 від 17.05.2022 за якою постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти і оплатити вугілля наступних марок та за наступною ціною, зокрема: вугілля кам`яне ДГ (13-100) в кількості 2 000, 00 тон +/-10% за базовою ціною 10 530, 00 грн./тону без ПДВ на загальну суму 25 272 000, 00 грн. в т.ч. ПДВ 4 212 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 специфікації строк поставки: з 06.09.2022 по 30.09.2022.

Згідно п. 3 специфікації вантажоодержувач ТОВ "Радехівський цукор", станція призначення залізнична станція "Хоростків" код 363106.

Пунктом 4 специфікації визначено реквізити вантажовідправників, зокрема: ПрАТ "Дтек Павлоградвугілля" станція вантажовідправника "Ароматна" код: 454606 та/або ТОВ "Дтек Курахівська ЦОФ" станція вантажовідправника "Курахівка" код: 481209.

Пунктом 5 специфікації передбачено, що поставка вугілля по цій специфікації здійснюється на умовах "СРТ, залізнична станція призначення" згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року.

За актом приймання-передачі вугільної продукції № 1909-7 від 19.09.2022 до договору № 1-1-2022/013 від 17.05.2022, 19.09.2022 постачальник передав, а покупець прийняв 117,9 тонн вугілля кам`яного ДГ (13-100) по накладній № 53943957 (в тому числі з вагону № 56951486 - 61,500 тонн) по ціні 10 530, 00 грн/тонна без ПДВ на загальну суму 1 489 784, 40 грн. в т.ч. ПДВ 248 297, 40 грн.

Фактична вартість вантажу підтверджується також рахунком-фактурою постачальника № 1909-7 від 19.09.2022, в якому зазначено, що ціна однієї тони вантажу становить: 10 530, 00 грн. без ПДВ.

Факт понесених збитків підтверджується платіжним дорученням № 1С8698 від 08.09.2022, яким позивач перерахував постачальнику 8 845 200, 00 грн. авансу за поставку вугілля.

19.09.2022 постачальник накладною № 53943957 через відправника ТОВ "Дтек Курахівська ЦФЗ" зі станції Курахівка Донецької залізниці відправив позивачу на станцію Хоростків Львівської залізниці 117 900 кг вугілля марки г-газове ДГ 13-100 мм. Вантаж розміщено й закріплено згідно п. 3.1. гл.14ТУ додатка 3 до СМГС. Пакування - насипом. Спосіб визначення маси: на вагонних вагах (150т) заводський № 0934, відправником. Вантаж у вагон завантажено вантажовідправником.

Згідно відомостей вагонів по відправці № 53943957 від 19.09.2022 вантаж був завантажений загальною вагою 117 900 кг у наступні вагони: піввагон № 56951486, тара 23 100, маса вантажу 61 500 кг.; піввагон № 56585060, тара 24 300, маса вантажу 56400 кг.

23.09.2022 на станції Знам`янка Одеської залізниці працівниками станції складено комерційний акт № 410006/143/9 від 23.09.2022 за формою ГУ-22, про те, що по прибуттю поїзда та зважуванні вагона на тензометричних вагах виявлено різниця в вазі, на поверхні вантажу виїмки, вагон відчеплено для контрольного зважування.

Комерційний акт складено: на відправку Вантажна швидкості за накладною № 53943957 від 19.09.2022; Ст. відправлення Курахівка Дон. залізниці; Ст. призначення Хоростків Льв залізниці; Відправник ТОВ "Дтек Курахівська ЦФЗ"; Одержувач ТОВ "Радехівський цукор".

Відомості про вагон, пломби (ЗПП) та відмітки в накладній:

Вагон № 56951486 вантажопідйомністю 69,0 т., який прибув 21.09.2022; Контейнер

З поїздом № 2025 у супроводі без охорони

За пломбами (ЗПП) у кількості без пломб (ЗПП)

Вагон у технічному стані виявився - справним про що складено акт № 108 від 21 вересня 2022

Вантаж завантажено засобами відправника; маса вантажу при завантаженні визначена Відправником на вагонних вагах (150 т).

Згідно актів загальної форми ст. Знам`янка 77409, 52259 від 21.09.2022, 52281 від 23.09.2022 вагон відчіплено на ваги та перевірку. В документі зазначено навантаження насипом, вище рівня бортів, розмір навантаження відносно висоти бортів не вказано, поверхня вантажу промаркована вапняним розчином, вага: тара 23 100 кг, нетто 61 500 кг.

На момент прибуття та зважування просипання вантажу немає. При перевірці виявлено навантаження вище рівня бортів 200-300 мм, поверхня вантажу промаркована вапняним розчином. На поверхні вантажу в наявності виїмки праворуч за ходом поїзда над 1-2 люками довжиною 2000 мм, шириною 1800 мм, глибиною 300 мм та над 4-5-6 люками довжиною 3500 мм, шириною 1500 мм, глибиною 300 мм. В місцях виїмок маркування вапном не пошкоджено. Каток не застосовувався. У вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно закриті. Об`єм кузова 76 м.куб. При зважуванні вагона з розчепкою 23.09.2022 на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-150000В2 ст. Знам`янка Од. (госповірка ваг 01.09.21) працівником станції ОСОБА_1 в присутності заст. нач. станції залізничної ОСОБА_5 виявилось: брутто 77 550 кг., тара з документа 23 100 кг., нетто 54 450 кг., що менше ваги зазначеної в первісному документі на 7 050 кг. В перевізному документі в графі 49 мається відмітка про складання комерційного акту на ст. Нижньодніпровськ Вузол 45003/232 від 20.09.2022 про нестачу вантажу 6 300 кг.

Під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено. Штамп "Хоростків 363106", підписи: в/о начальника станції ОСОБА_4 агент комерційний ОСОБА_2 , інженер ОСОБА_7

Таким чином, під час перевезення вантажу зі станції відправлення на станцію призначення відповідач не виконав свої зобов`язання зі збереження вантажу, що призвело до нестачі вантажу у кількості 7050 кг.

Розрахунок природних втрат:

Маса вантажу у вагоні № 56951486 згідно накладної 61 500 кг або 61,5 тонни 1000 кг = 1 тонна).

Розрахунок природних втрат вантажу у вагоні № 56951486 з нетто 61 500 кг або 61,5 тонн: 61,5 т х 1% - 0,615 т.

Маса нестачі вантажу у вагоні № 56951486 згідно комерційного акту № 410006/143/9 від 23.09.2022 складає 7050 кг або 7,050 тонни (1000 кг = 1 тонна).

Розрахунок маси нестачі товару (вантажу) в тонах за мінусом природних втрат: 7,050 т - 0,615 т = 6,435 т.

Вартість одної тонни вугілля згідно акту приймання передачі №1909-7 від 19.09.2022 та рахунку фактури № 1909/7 від 19.09.2022: 1 489 784, 40/117,9 =12 636, 00 грн., або 10 530, 00 + 20% (ПДВ) = 12 636, 00 грн.

Розрахунок вартості маси нестачі товару (вантажу) в грн: 6,435 тонн х 12 636, 00 грн =81 312, 66 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ч. 5 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно приписів ст. 909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ГК України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Частиною 3 ст. 314 ГК України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Так, згідно ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі за текстом - Статут) визначає обов`язки, права відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту закріплено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту залізниць України та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

За приписами п. 2 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Аналогічні положення закріплені в ч. 2 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" та в ст. 113 Статуту.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно вимог ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт", яка кореспондується з вимогами ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

Згідно п. 1 Правил складання актів при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Крім того, у необхідних випадках можуть складатися акти про технічний стан вагона або контейнера (додаток 2), акти розкриття вагона або контейнера для митного, прикордонного та інших видів контролю (додаток 3), акти про пошкодження вагона або контейнера (додатки 4 і 5) та інші акти у випадках, передбачених правилами перевезення, що застосовуються до даного виду вантажу.

У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона (пункт 4 Правил складання актів).

Згідно п. 6 Правил складання актів при видачі однорідного вантажу, який перевозиться навалом або насипом і прибув від одного відправника на адресу одного одержувача, недостачі, що перевищують норму природної втрати маси вантажу і граничне розходження визначення маси нетто, а також надлишки, що перевищують граничне розходження визначення маси нетто, виявлені в окремих відправках під час перевірки протягом однієї календарної доби, оформляються одним комерційним актом. В акт включаються тільки відправки, які прибули в справних вагонах з непошкодженими пломбами (ЗПП) відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих та інших вагонах без пломб (якщо такі перевезення передбачені Правилами), у яких виявлено недостачу або надлишок.

Недостача або надлишок вантажу, відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням у дорозі і прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі, визначається за результатами перевірки усієї партії одночасно виданого вантажу і оформляється одним комерційним актом (пункт 7 Правил складання актів).

Як було встановлено судом вище, під час перевезення вантажу за залізничною накладною № 53943957 на станції Знам`янка було проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача вугілля у вагоні № 56951486, що було зафіксовано у комерційному акті № 410006/143/9 від 23.09.2022.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Відповідно до статті 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Як передбачено приписами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Отже, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Як підтверджено матеріалами справи, спірний вантаж прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, а прибуття вантажу з недостачею відбулось у технічному відношенні справному вагоні, що встановлене комерційним актом. Встановлені комерційним актом обставини свідчать про втрату частини вантажу саме під час перевезення.

Крім того, залізницею не було зроблено будь-яких зауважень до стану вагону № 56951486. Комерційний акт не містить відомостей про те, що вагон № 56951486 має технічні несправності, які могли призвести до втрати вантажу, а навпаки зазначено, що вагон в технічному стані виявився справним.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч.1 ст.114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту).

У якості доказів вартості відправленого вантажу позивачем надано рахунок-фактуру постачальника № 1909-7 від 19.09.2022, в якому зазначено, що ціна однієї тони вантажу становить: 10 530, 00 грн. без ПДВ.

Згідно п. 2.7 Роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею "вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку.

З огляду на викладене, суд приймає рахунок-фактуру постачальника № 1909-7 від 19.09.2022 в якості належного доказу підтвердження вартості відправленого вантажу.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази відповідача, що зазначена позивачем ціна є необґрунтованою чи то завищеною, що в свою чергу стало б підставою у додаткових доказах в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, ^кщр різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів з мінеральним паливом - вугіллям кам`яним, становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

В залізничних накладних відсутні відомості про те, що спірні вантажі були відправлені вантажовідправником вантажоодержувачу у вологому стані. Відповідно до розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України від 19.03.2002 за № 163, цей стандарт поширюється на антрацит, кам`яне та буре вугілля, горючі сланці, а також на продукти їх перероблення (в подальшому - "паливо") і встановлює метод визначання грануло-метричного складу палива. З урахуванням визначення національними стандартами України кам`яного вугілля як твердого мінерального палива, при видачі вантажу з кам`яним вугіллям застосовується норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка становить 1% маси вантажу, що зазначена в перевізних документах.

Суд вказує, що позивачем недостачу вантажу розраховано вірно, а саме, з урахуванням норми природної втрати - 1% у зв`язку з чим нестача вантажу за розрахунком позивача 7050 кг, що у вартості становить 81 312, 66 грн.

Відповідач заперечуючи позовні вимоги, як на підставу для звільнення його від відповідальності, покликається на ст. 111. Статуту залізниць, однак, при цьому цитує вказану норму не в повному обсязі.

Так, згідно п. "а" ст.111 Статуту залізниць: Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі: коли, зокрема:

а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Однак, про наявність таких ознак свідчить Розділ "Д" Комерційного акту № 410006/143/9 від 23.09.2022 складеного ще на станції Знам`янка Одеської залізниці, в якому говориться про наявність на поверхні вантажу виїмки праворуч за ходом поїзда над 1-2 люками довжиною 2000 мм, шириною 1800 мм, глибиною 300 м та над 4-5-6 люками довжиною 3500 мм, шириною 1500 мм, глибиною 300 мм. В місцях виїмок маркування вапном не пошкоджено. Каток не застосовувався. У вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно закриті. Об`єм кузова 76 м.куб. Тобто, наявність виїмок і відсутність маркування вантажу у місцях виїмок свідчить про втрату вантажу під час перевезення, що в подальшому підтверджується зважуванням вагону.

Окрім того, додатковим підтвердженням втрати вантажу - є різниця ваги вантажу під час прийняття відповідачем його до перевезення і на дату оформлення комерційного акту № 410006/143/9 від 23.09.2022: "При зважуванні вагона з розчепкою 23.09.2022 на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-15000В2 ст. Знам`янка Од. (госповірка ваг 01.09.21) робітником станції ОСОБА_1 в присутності заст. нач. станції залізничної ОСОБА_6 виявилось: брутто 77 550 кг, тара з документа 23 100 кг., нетто 54 450 кг, що менше ваги зазначеної в первісному документі на 7050 кг. Зазначена різниця є значно більшою за встановлені законодавством норми втрати такого роду вантажу. І весь цей період часу вантаж перебував у володінні відповідача та знаходився в процесі його транспортування від вантажовідправника до вантажоодержувача.

Жодних доказів того, що за результатами такої перевірки залізницею було встановлено неправильне зазначення відправником маси вантажу у залізничній накладній, що було б підставною для притягнення вантажовідправника до відповідальності в порядку статей 118, 122 Статуту, Відповідачем не надано.

Жодних актів загальної форми щодо наявності несправностей у вагоні залізницею також складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагонів як у комерційному так і технічному відношенні. Про справність вагону у технічному стані ідеться також і в Комерційному акті.

З наведеного слідує, що вантажовідправник належним чином здійснив навантаження та підготовку вантажу до транспортування і вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, оскільки накладна такої відмітки не містить.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що посилання відповідача на норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто у розмірі 2% від маси вантажу є безпідставним, адже, вказаний розмір відсотку визначено Правилами для наступного (виключного) переліку вантажів: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0- 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже.

Для мінерального палива яким є кам`яне вугілля її. 27 Правил видачі вантажів установлено норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто у розмірі 1% маси, зазначеної в перевізних документах. Окрім цього, інформації про визначення рівня вологості вантажу на момент виявлення недостачі (під час складання Комерційного акту) чи на момент передачі вантажу одержувачу немає.

Отже, враховуючи вищевикладене та з огляду на встановлені судом обставини справи, наявні всі елементи складу правопорушення, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується розподілу витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 350, 00 грн, то суд зазначає, наступне.

Згідно ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених статтею 129 ГПК України.

При тому суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, яка викладена у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

В якості доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано: договір про надання правової допомоги № 317/НП/20 від 01.01.2021, додаткову угоду № 3 від 30.12.2021, додаткову угоду № 4 від 30.12.2022, протокол доручення № 4-РЦ/УЗ від 18.11.2022.

Також, 22.03.2032 із клопотанням про долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу позивачем було надано: додаткову угоду № 2 від 01.10.2021, рахунок на оплату № 22 від 31.01.2023, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 16 від 31.01.2023, звіт до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 16 від 31.01.2023, платіжну інструкцію № 1С2716 від 08.02.2023, рахунок на оплату № 28 від 28.02.2023, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 49 від 28.02.2023, звіт до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 49 від 28.02.2023, платіжну інструкцію.

Суд зазначає, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) підписані електронними підписами сторонами без зауважень та претензій, та з яких вбачається, що адвокатським бюро надано клієнту, а останнім відповідно прийнято послуги на суму 10 350, 00 грн.

В той час, відповідач заперечує щось вказаної суми судових витрат, відзначаючи, що позивачем не надано детальний опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також відповідач зазначає, що стосовно найменувань послуг адвоката, зазначених у звіті до акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 31.01.2023 № 16, а саме: визначення судової перспективи та стратегії у судовій справі -1,5 год., то така послуга взагалі не відноситься до правничої, оскільки кожен адвокат в міру своїх знать та кваліфікації під час вивчення матеріалів та доказів повідомляє клієнта про шляхи правового захисту.

Крім того, у справі № 910/19607/21 тим самим адвокатом в аналогічній справі було витрачено 0,25 год., а у справі № 910/517/23 - 0,58 год.

Також, на переконання відповідача, виготовлення позовної заяви 6,5 год. є занадто тривалим та явно завищеним, оскільки, один комерційний акт і набір загальних положень законодавства не потребують стільки часу.

Аналогічна ситуація із відзивом та іншими процесуальними документами - тривалість в 3,5 год. є явно завищеними та адвокатом не пояснено причини їх неподання разом із позовною заявою.

На переконання відповідача, сума 10 350, 00 грн. є явно неспівмірною та такою, що підлягає до стягнення із відповідача.

Суд не погоджується із такими запереченнями відповідача, з огляду на слідуюче.

Так, із наданих позивачем звітів до актів виконаних робіт вбачається, що адвокатським об`єднанням надано клієнту наступні види послуг:

1. Вивчення, аналіз доказів до порушення провадження у справі, вивчення, аналіз законодавства та судової практики, визначення судової перспективи та стратегії у судовій справі - 1,5 год.

2. Виготовлення позовної заяви, виготовлення та завірення додатків до позовної заяви, примірників позовної заяви з додатками для інших учасників справи - 6,5 год.

3. Виготовлення відповіді на відзив на позовну заяву - 2,5 год.

4. Виготовлення інших процесуальних документів у судовій справі, що передбачені процесуальним кодексом: заяви, клопотання, пояснення, тощо та додатків до них / клопотання про долучення доказів - 1 год.

Суд вказує, що всі виконані представником позивача - адвокатом Боровець М.С. зазначені в актах здачі-приймання робіт (надання послуг) та звітах до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) роботи по справі № 910/2284/23 були прийняті та фактично оплачені позивачем.

Судом взято до уваги доводи позивача стосовно того, що вартість години роботи адвоката Адвокатського об`єднання "Галицька правнича група" зокрема включає: 5% єдиного податку, витрати на заробітну плату, як самого адвоката так і персоналу Об`єднання, 22% єдиного соціального внеску, 18% податку з доходів фізичних осіб, 1,5% військового збору, витрати на оренду офісів, оплату комунальних послуг в т.ч. інтернету, амортизацію основних засобів (комп`ютера, принтера тощо), закупівлю правових баз, канцтоварів, заправка картриджів, оплату послуг поштового зв`язку, оренду автотранспорту. І це далеко не вичерпний перелік витрат.

Також, суд вказує, що твердження відповідача щодо завищення адвокатом часу на виконання робіт є його суб`єктивною думкую, адже, такі твердження не підтверджені відповідними засобами доказування.

Суд погоджується із доводами позивача, стосовно того, представник повинен належним чином під час надання правової допомоги своїм клієнтам оцінити перспективу судової справи.

Таким чином, представник позивача надав повний обсяг документів, які підтверджують: вступ у договірні зобов`язання, вартість послуг, плановий та фактичний обсяг послуг, оплату наданих послуг.

Натомість, відповідач заперечуючи розмір таких витрат не надав жодного доказу їх невідповідності.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлені судом обставини та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідачем не забезпечено належним чином збереження вантажу, що в свою чергу призвело до його часткової втрати (недостачі), у зв`язку з чим, позов про стягнення з відповідача збитків у вигляді нестачі вантажу в розмірі 81 312, 66 грн підлягає задоволенню.

Що стосується питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, то суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є реальними, співмірними із складність справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих послуг та виконаних робіт, у зв`язку з чим, відшкодуванню та відповідному стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 350, 00 грн.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" (80250, Львівська обл., Червоноградський р-н, с. Павлів, пр. Юності, буд. 39; ідентифікаційний код 36153189) збитків у вигляді нестачі вантажу в розмірі 81 312 (вісімдесят одна тисяч триста дванадцять) грн 66 коп. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 350 (десять тисяч триста п`ятдесят) грн 00 коп. та судовий збір в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 22.05.2023

Суддя Дмитро БАРАНОВ