ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2023 р. Справа №907/20/23

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: МАРКА Р.І.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

представники сторін не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області №1429/5/07-16-13-03-11 від 09.02.2023 (вх.ЗАГС №01-05/512/23 від 20.02.2023)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2023 (суддя Андрейчук Л.В.

у справі № 907/20/23

за заявою: Головного управління ДПС у Закарпатській області

про банкрутство Приватного підприємства «Авасто-Буд»

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулося до Господарського суду Закарпатської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства «Авасто-Буд» на підставі ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою місцевого господарського суду від 24.01.2023 подану заяву Головного управління ДПС у Закарпатській області залишено буз руху у зв`язку з виявленими недоліками та встановлено строк для їх усунення не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство без руху.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2023 у цій справі повернуто заяву Головного управління ДПС у Закарпатській області про відкриття провадження у справі про банкрутство і додані до неї документи без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що кредитором до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не додано доказів сплати авансування винагороди арбітражному керуючому у встановленому розмірі, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що подана заява не відповідає вимогам, визначеним ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Кредитор Головне управління ДПС у Закарпатській області не погодився із постановленою ухвалою та подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Закарпатської області, зокрема заявленого строку про надання строку на усунення недоліків поданої заяви шляхом відстрочення виконання вимог ухвали Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023 у справі №907/20/23.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив, що 30.01.2023 на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 24.01.2023 про залишення без руху заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, кредитор звернувся до суду із клопотанням про відстрочення виконання вимог зазначеної ухвали суду в частині сплати авансування винагороди арбітражному керуючому у цій справі на один місяць. В зазначеному клопотанні кредитор покликався зокрема на те, що у зв`язку із відсутністю (недостатністю) кошторисних призначень у 2022 році та протягом січня-лютого 2023 року для оплати авансування винагороди арбітражного керуючого в повному обсязі, Головне управління не могло виконати вимоги ухвали Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023 в частині сплати авансування винагороди арбітражному керуючому.

18.05.2023 на електронну адресу Західного апеляційного господарського суду надійшов лист від апелянта, до якого додано копію платіжної інструкції №589 від 05.05.2023 про здійснення оплати на рахунок Господарського суду Закарпатської області авансування винагороди арбітражному керуючому за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство. Проте, відповідно до довідки відділу документального забезпечення Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2023, вказаний лист не містить файлів з кваліфікованим електронним підписом.

Інших клопотань та заяв в порядку ст. 207 ГПК України у справі подано не було.

Представник апелянта в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце розгляду справи ухвалою суду від 03.04.2023, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обстаувини справи і оцінка суду.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023 у справі №907/20/23 заяву Головного управління ДПС у Закарпатській області про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства «Авасто-Буд» залишено без руху; встановлено заявнику строк для усунення недоліків заяви - не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

При постановленні зазначеної ухвали судом встановлено, що матеріали заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство не містять податкової декларації № від 25.07.2017 (2шт.); платіжного доручення - доказу авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів заробітної плати за три місяці виконання повноважень; витягу з ЄДРЮОФОПГФ, які заявник вказав у додатках до поданої заяви. При розкриванні поштового відправлення, працівники відділу діловодства та забезпечення судового процесу Господарського суду Закарпатської області вказаних додатків серед доданих документів не виявили, про що складено акт від 05.01.2023 №2/23.

30.01.2023 кредитор подав до суду заяву з метою усунення вищеописаних недоліків, до якої додав копії податкових декларацій № від 25.07.2017, № від 25.07.2017, № від 25.04.2017 та витягу з ЄДРЮОФОПГФ.

В цій же заяві, кредитор просив відстрочити виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 24.01.2023 у справі №907/20/23 в частині сплати авансування винагороди арбітражному керуючому у цій справі на один місяць.

Проте, у зв`язку із тим, що кредитором до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не додано доказів сплати авансування винагороди арбітражному керуючому у встановленому розмірі та не додано таких доказів на виконання вимог ухвали про залишення поданої заяви без руху, місцевий господарський суд постановляючи оскаржувану ухвалу повернув заяву кредитора відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, судовою колегією встановлено, що такі не спростовують правомірних і обгрунтованих висновків суду першої інстанції зазначених в оскаржуваній ухвалі, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор. Право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має боржник.

Частиною другою статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що до заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються:

- докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті;

- довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;

- докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень;

- докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

До заяви кредитора - контролюючого органу, уповноваженого відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, іншого органу, який відповідно до закону здійснює контроль за справлянням інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу або іншої заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.35 Кодексу України з процедур банкрутства у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій зазначаються:

Відповідно до ч. 3 ст.37 Кодексу України з процедур банкрутства Господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Аналізом доводів апеляційної скарги встановлено, що апеляційні вимоги обґрунтовані виключно тим, що суд першої інстанції при поверненні поданої заяви кредитора не вирішив питання щодо заявленого кредитором клопотання про відстрочення сплати авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів заробітної плати за три місяці виконання повноважень на один місяць.

Проте, положення Кодексу України з процедур банкрутства не передбачають можливості кредитору, який звертається із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, відстрочити сплату авансування винагороди арбітражному керуючому, оскільки дотримання вказаної умови спрямоване на гарантування оплати праці арбітражному керуючому за виконання ним повноважень у справі про банкрутство відповідно до ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства, а обов`язок виконання такої умови при поданні кредитором заяви, встановлений нормою ч.2 ст.34 цього ж Кодексу.

Також не передбачають такої можливості і норми Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, положення ст. 113 Господарського процесуального кодексу України розрізняють поняття строків, в межах яких вчиняються процесуальні дії, які встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно із ч.2 ст.119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч.2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначається, зокрема строк на усунення виявлених недоліків.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм процесуального законодавства, строк на усунення виявлених недоліків при поданні заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, встановлений судом в ухвалі про залишення цієї заяви без руху може бути лише продовжений у встановлених випадках за наявності обгрунтованого клопотання заявника.

Проте, в даному випадку кредитор не заявляв обґрунтованого клопотання до суду першої інстанції про продовження строку на усунення недоліків, виявлених при поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас, норми Кодексу України з процедур банкрутства та норми Господарського процесуального кодексу України не передбачають можливість відстрочити кредитору сплату авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів заробітної плати за три місяці виконання повноважень при поданні заяви в порядку ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оскаржувану ухвалу суду належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає залишенню за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 31.01.2023 у справі №907/20/23 без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 23.05.2023.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Р.І. МАРКО

О.С. СКРИПЧУК