ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 року м.Дніпро Справа № 904/416/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2023 (суддя Ліпинський О.В. ) у справі №904/416/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", м. Полтава

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", Дніпропетровська область, м. Жовті Води

про стягнення заборгованості у розмірі 66 511 890, 71 грн.,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2023 року ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця. За змістом поданої скарги Відповідач просить суд скасувати постанови про розшук майна боржника від 09.12.2022 року та від 25.01.2023 у виконавчому провадженні № 69275031, прийняті відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

При зверненні до суду Відповідач (скаржник) просив суд визнати поважними причини пропуску та поновити строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2023 в задоволенні клопотання Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця - відмовлено. Скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на дії державного виконавця залишено без розгляду.

Приймаючи означену ухвалу, господарський суд виходив з того, що враховуючи презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні (постанова об`єднаної палати КГС ВС по справі №925/308/13-г від 04.02.2022), відповідач повинен був дізнатися про порушення своїх прав державним виконавцем 09.12.2022 року та 25.01.2023 року, і мав оскаржити зазначені постанови в строк до 19.12.2022 року та 06.02.2023 року відповідно.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- із Автоматизованої системи виконавчого провадження 13.02.2023 ДГІ «СхідГЗК» стало відомо про те, що відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанови про розшук майна боржника, а саме від 09.12.2022 у кількості 100 транспортних засобів і від 25.01.2023 у кількості 26 транспортних засобів, відтак, урахуванням п. а ч. 1 ст. 341 ГПК України, скарга мала бути подана підприємством не пізніше 23.02.2023;

- 15.02.2023, в межах визначеного строку, засобами електронної пошти з електронним цифровим підписом ДП «СхідГЗК» направило на адресу Господарського суду Дніпропетровської області скаргу на дії державного виконавця, яку 17.02.2023 повернуто без розгляду тому, що подана скарга не містить належних доказів її надіслання (подання) на адресу позивача (стягувача) та державної виконавчої служби, однак, до поданої долучено докази її направлення на офіційні електронні адреси Сторін з електронним цифровим підписом;

- 03.03.2023 повторно за допомогою засобів електронної пошти з електронним цифровим підписом направило на адресу Господарського суду Дніпропетровської області скаргу на дії державного виконавця, однак і ця скарга ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2023 була залишена без розгляду, оскільки скаржником було пропущено процесуальний строк, визначений п. а) ч. 1 ст. 341 ГПК України, для подання скарги;

- 07.03.2023 підприємство втретє направило на адресу Господарського суду Дніпропетровської області скаргу на дії державного виконавця з одночасним прохання поновити пропущений процесуальний строк у відповідності до ч. 1 ст. 119 ГПК України, між тим, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2023 скарга ДГІ «СхідГЗК» була залишене без розгляду, а клопотання без задоволення та в ухвалі було вказано, що оскільки Відповідач має доступ до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, то і про порушення своїх прав Відповідач повинен був дізнатися з моменту винесення оскаржуваних постанов від 09.12.2022 та від 25.01.2023;

- в ухвалі від 09.03.2023 суд визначив граничні строки, протягом яких Відповідач мав право звернутися до суду для оскарження винесених постанов, а саме до 19.12.2022 та 06.02.2023 відповідно, незважаючи на те, що судом у цьому ж складі в ухвалі від 06.03.2023 визначено інший строк для оскарження - 23.02.2023, таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини в ухвалах від 06.03.2023 та 09.03.2023 суперечать одна одній.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відзиві на апеляційну скаргу просив ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2023 року відкрите апеляційне провадження у справі № 904/416/21. Розгляд справи призначено в судовому засіданні.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи, рішенням господарського суду по справі № 904/416/21 від 27.07.2021 року, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.11.2021 року, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" заборгованість за спожиту (активну) електричну енергію в розмірі 64 006 112,35 грн., Ккр коефіцієнт кредитування в розмірі 191 536,05 грн., 3% річних у розмірі 1 071 022,91 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 198 541,76 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 758 197,65 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення судом 02.12.2021 року видано наказ.

07.03.2023 року ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило суд скасувати постанови про розшук майна боржника від 09.12.2022 та від 25.01.2023 у виконавчому провадженні №69275031, прийняті відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

При цьому відповідач зазначав, що про винесення оскаржуваних постанов йому стало відомо лише 13.02.2023 року з Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Матеріалами справи також підтверджується той факт, що 15.02.2023 засобами електронної пошти з електронним цифровим підписом ДП «СхідГЗК» направило на адресу Господарського суду Дніпропетровської області скаргу на дії державного виконавця.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2023 означену скаргу повернуто без розгляду тому, що остання не містить належних доказів її надіслання (подання) на адресу позивача (стягувача) та державної виконавчої служби.

03.03.2023 повторно за допомогою засобів електронної пошти з електронним цифровим підписом відповідач направив на адресу Господарського суду Дніпропетровської області скаргу на дії державного виконавця

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2023 означена скарга була залишена без розгляду, оскільки скаржником було пропущено процесуальний строк, визначений п. а) ч. 1 ст. 341 ГПК України, для подання скарги.

07.03.2023 підприємство втретє направило на адресу Господарського суду Дніпропетровської області скаргу на дії державного виконавця з одночасним прохання поновити пропущений процесуальний строк у відповідності до ч. 1 ст. 119 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2023 скарга ДГІ «СхідГЗК» була залишене без розгляду, а клопотання без задоволення та в ухвалі було вказано, що оскільки Відповідач має доступ до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, то і про порушення своїх прав Відповідач повинен був дізнатися з моменту винесення оскаржуваних постанов від 09.12.2022 та від 25.01.2023.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Положеннями цієї статті визначено, що Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних чи приватних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Одночасно підпунктом «а» частини першої статті 341 ГПК України встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Суд дійшов вірного висновку, що скарга подана з пропуском строку, встановленого вище наведеними положеннями ГПК України.

Втім, відмовив скаржнику в задоволенні клопотання про поновлення цього строку, вказавши на неповажність такого пропуску.

Апеляційний суд не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, за приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Втім, як зазначено судом вище, гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних або приватних виконавців.

Відповідно до ч. 2 ст. 341 ГПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Так, день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 18.02.2021 у справі №640/25034/19.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В даному випадку в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач якимсь чином був ознайомлений з постановами відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про розшук майна боржника від 09.12.2022 та від 25.01.2023 раніше, ніж 13.02.2023.

З огляду на передбачену частиною другою статті 341 ГПК України можливість поновлення судом пропущеного строку для подання такої скарги, незначний пропуск строку на оскарження дій виконавця, заявлення клопотання про поновлення строку та наведення скаржником причин такого пропуску, суд першої інстанції безпідставно відмовив скаржнику в поновленні строку, чим позбавив права на захист його інтересів.

При цьому колегія суддів вважає помилковими посилання господарського суду на постанови об`єднаної палати КГС ВС по справі № 925/308/13-г від 04.02.2022 та відповідний висновок, а саме: відповідач повинен був дізнатися про порушення своїх прав державним виконавцем 09.12.2022 року та 25.01.2023 року, і мав оскаржити зазначені постанови в строк до 19.12.2022 року та 06.02.2023 року виходячи з наступного.

Так, у постанові Верховного Суду від 04.02.2022 у справі №925/308/13-г зроблено правовий висновок стосовно стягувача, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді.

Щодо досліджуваної справи, скаржником на дії державного виконавця є боржник, який від державного виконавця постанови про розшук майна не отримував та випадково дізнався про них з Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Колегія суддів враховує, що виконання судового рішення згідно з п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є невід`ємною частиною права особи на справедливий і публічний розгляд її справи, але таке виконання повинно бути здійснено з дотриманням всіх положень чинного законодавства, прав і інтересів учасників виконавчого провадження, а також інших осіб, права та інтереси яких можуть бути порушені проведенням виконавчих дій.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, апеляційна скарга "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" - задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України розподіл витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги здійснюється за наслідками розгляду скарги ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по суті.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2023 у справі №904/416/21 скасувати.

Справу №904/416/21 направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, визначених в ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.05.2023р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін