ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
"25" травня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/433/23
Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ПРОМ» від 24.05.2023 вх. №02.3.1-02/3816/23 про забезпечення позову у справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ПРОМ», м. Дніпро
до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Галіс Вінер», с. Кострина, Закарпатська область
про стягнення 425 422,01 грн
Позивач заявив позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Галіс Вінер» про стягнення грошових коштів у розмірі 425 422,01 грн, в т.ч. 416 974,00 грн переплата за Договором №2-080221 від 08 лютого 2021 року, 2 193,40 грн 3% річних, 6 254,61 грн інфляційне збільшення. Позов заявлено з посиланням на статті 11, 525, 526, 599, 625, 693 Цивільного Кодексу України, статті 193, 216 Господарського Кодексу України.
На адресу суду 24.05.2023 надійшла заява вх. №02.3.1-02/3816/23 про забезпечення позову. У зазначеній заяві позивач просить суд накласти арешт на рухоме/нерухоме майно, а також на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «Галіс Вінер» в межах суми стягнення у розмірі 425 422,01 грн.
Розглянувши подану заяву суд дійшов наступних висновків.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом наведеної норми, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
З урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як вбачається із заяви про забезпечення позову, позивач обґрунтовує її тим, що Відповідач добровільно не повертає грошові кошти, хоча Позивач здійснював всі необхідні дії для їх повернення. Також зазначає, що заборгованість за Відповідачем вже існує досить тривалий період, вважає, що Відповідач добровільно не поверне кошти і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, яке буде прийнято в майбутньому.
Достатньо обґрунтованими для забезпечення позову є підтверджені доказами фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.
Суд встановив, що в поданій заяві про забезпечення позову містяться виключно припущення заявника про можливе невиконання відповідачем рішення суду (у випадку ухвалення його на його користь). Сам факт невиконання вимоги позивача про сплату коштів в претензійному порядку ще не свідчить про неможливість або утруднення виконання рішення суду в майбутньому, і в силу наведених роз`яснень не є достатньою підставою для задоволення заяви. Жодних належних і допустимих доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником суду не подано.
Таким чином, суд констатує, що заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин та не подав належних доказів, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття, а тому в задоволенні заяви належить відмовити.
Керуючись ст.ст.136-140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
П О С Т А Н О В И В:
1. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ПРОМ» від 24.05.2023 вх. №02.3.1-02/3816/23 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому розділом IV Господарського процесуального кодексу України до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя Л.В. Андрейчук