ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2023 р. Cправа № 902/188/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Шипука Миколи Юрійовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод", 22513, Вінницька обл., Вінницький (Липовецький) р-н, селище міського типу Турбів, вулиця Миру, будинок 77, ідентифікаційний код юридичної особи 05474145

про стягнення 347 000,00 гривень

за участю представників:

від позивача - Марченко О.П., згідно довіреності;

від відповідача - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 09.02.2023 року надійшла позовна заява № 1 від 31.01.2023 (вх. № 195/23 від 09.02.2023) Фізичної особи - підприємця Шипука Миколи Юрійовича до Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" про стягнення 347 000,00 гривень заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору надання послуг спецтехнікою № 9 від 14.09.2021 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2023 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 13.02.2023 суд постановив позовну заяву № 1 від 31.01.2023 (вх. № 195/23 від 09.02.2023) залишити без руху та встановив позивачу спосіб та строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

23.02.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками на виконання вимог ухвали суду від 13.02.2023 року.

Ухвалою від 28.02.2023 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №902/188/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 30.03.2023 року об 11:00 год.

30.03.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 29.03.2023 (вх. № 01-34/2973/23 від 30.03.2023) про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 30.03.2023 року суд постановив ухвали про задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/188/23 на 20.04.2023 о 12:00 год., які занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою від 20.04.2023 судом закрито підготовче провадження у справі № 902/188/23, призначено справу № 902/188/23 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 18.05.2023 року об 11:00 год.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача. Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся ухвалою суду від 20.04.2023, яку було надіслано на електронну адресу представника відповідача. Згідно довідки Господарського суду Вінницької області копію ухвали суду від 20.04.2023 у справі № 902/188/23 доставлено в його електронний кабінет - 25.04.2023.

Згідно частини 7 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відзиву відповідачем до суду не надано, будь-яких заяв, клопотань не надходило.

Частиною 1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України відповідача було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач не скористався наданим йому правом участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні 18.05.2023 року суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі та орієнтовний час повернення. Після виходу з нарадчої кімнати, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Суть спору:

Фізична особа - підприємець Шипук Микола Юрійович звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" про стягнення 347 000,00 гривень заборгованості.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що заявлена до стягнення заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором надання послуг спецтехнікою № 9 від 14.09.2021 року в частині здійснення своєчасної оплати за виконані роботи.

Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань або заперечень по суті заявлених вимог за час розгляду справи не заявляв.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено таке.

14 вересня 2021 року між Фізичною особою - підприємцем Шипуком Миколою Юрійовичем (далі - позивач, підрядник) та Приватним акціонерним товариством "Турбівський каоліновий завод" (далі - відповідач, замовник) укладено договір надання послуг спецтехнікою № 9 (далі - договір) (т. 1 а.с. 3-5).

Згідно пункту 1.1. договору сторони визначили, що за цим договором підрядник зобов`язується на власний ризик виконати за плату відповідно до умов цього договору передбачену статтею 2 цього договору роботу (надалі іменується "робота"), а замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її.

Відповідно до пункту 2.1. договору роботою, що виконується підрядником є виймання та транспортування грунту згідно завдання замовника.

Положеннями пунктів 3.1.- 3.5. договору сторони погодили, що предметом підряду є виймання (екскавація) та переміщення (транспортування) грунту до промислового майданчика (місця складування) на відстань до 1,5 км. Для виймання грунту застосовується одноковшовий екскаватор ЕО-9411 "Алжирець" з ємкістю ковша 1,2 куб.м. Транспортування грунту проводиться автосамоскидами КрАЗ-6510 з об`ємом кузова 8 куб.м і вантажопідйомністю 15 тонн. Підрядник зобов`язаний неухильно виконувати всі вказівки замовника з приводу виконання робіт. Кількість і об`єм виконаних виконавцем робіт замовнику встановлюється у одиниці виміру - тонна та визначається зважувальним методом.

Згідно пунктів 4.1., 4.2. договору роботи виконуються на об`єкті замовника за умовами цього договору. Роботи по вийманню та транспортуванню виконуються транспортними засобами підрядника.

Відповідно до пунктів 5.1. договору вартість послуг передбачених п. 3.1 договору становить 30,00 грн. (тридцять гривень 00 коп.) з ПДВ за 1 тонну переміщеного ґрунту.

Згідно пунктів 5.3.-5.5. договору вартість доставки одного самоскида на об`єкт замовника становить 40 гривень - за 1 км, відстань від місця базування у м. Вінниця до каолінового кар`єру у смт. Турбів дорівнює 50 км. Сумарна вартість його доставки, а потім повернення на місце базування після виконання робіт становить 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок. Вартість доставки екскаватора на об`єкт та в зворотньому напрямі до початку виконання робіт, а потім його повернення на місце базування після виконання робіт становить 80 гривень за 1 км. Загальна вартість доставки транспортних засобів на об`єкт та з об`єкту замовника становитиме 28000 (двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок з ПДВ.

Відповідно до пункту 5.6. договору вартість роботи з підготовки кар`єру до виконання робіт визначається для кожного механізму погодинно наступним чином: самоскид КрАЗ - 650 гривень, екскаватор - 1100 гривень.

Згідно пункту 5.7. договору попередня оплата послуг виконавця замовником здійснюється до 5 (п`ятого) числа календарного місяця початку робіт, у розмірі 30 % виходячи з об`єму запланованих у технічному завданні робіт на відповідний календарний період.

Пунктом 5.8. договору сторони передбачили, що акти про надання послуг (далі - акт) виконавцем надаються замовнику кожні 7 днів згідно фактично наданих послуг.

За умовами пункту 5.9. договору загальна сума цього договору становить вартість усіх послуг наданих виконавцем протягом усього строку дії цього договору згідно актів приймання наданих послуг.

У розділі 6 договору сторонами передбачено їхні права та обов`язки, згідно яких зокрема виконавець зобов`язаний вчасно та якісно надавати послуги зазначені в п. 2.1. договору (п. 6.1.1. договору), а замовник повинен сплачувати послуги на умовах і в порядку передбаченому цим договором (п. 6.2.2. договору).

Цей договір укладений на термін до 31.12.2021 року та може бути пролонгований на один рік (п. 11.1. договору).

Договір надання послуг спецтехнікою № 9 від 14.09.2021 підписаний позивачем та уповноваженим представником відповідача, підписи яких скріплені печатками сторін.

Як вбачається із підписаного сторонами акту надання послуг № 23 від 16.09.2021 року на виконання умов договору позивачем як виконавцем за договором були виконані наступні роботи: перебазування екскаватора ЕО-9411 "Алжирець", держ. номер НОМЕР_2 , на об`єкт до початку виконання робіт та його повернення після завершення робіт, перебазування трьох самоскидів КрАЗ-6510 на об`єкт до початку виконання робіт та їх повернення після завершення робіт на загальну суму 40 000,00 гривень. (т.1 а.с. 6).

Згідно актів надання послуг № 26 від 01.10.2021 року та № 28 від 01.10.2021 року на виконання умов договору позивачем як виконавцем за договором були виконані наступні роботи: розкривні роботи, видобування каоліну на суму 484 650,00 гривень та 82 350,00 гривень відповідно; всього на загальну суму 567 000,00 гривень (т.1 а.с. 7, 8).

Акти надання послуг спільно підписані сторонами, підпис уповноваженої особи відповідача скріплений печаткою відповідача. У актах зазначено, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Як вбачається із банківської виписки за період з 01.01.2019 по 23.01.2023, платіжних доручень № 36241 від 14.09.2021 на суму 190 000,00 гривень № 36424 від 12.10.2021 на суму 50000,00 гривень, № 1503 від 16.11.2021 на суму 20 000,00 гривень за виконані позивачем роботи відповідач розрахувався частково на суму 260 000,00 гривень (т. 1 а.с. 9-15).

З урахуванням часткової оплати заборгованість відповідача за поставлений товар становить 347 000,00 гривень.

Судом встановлено, що сторонами складено акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 12.10.2022, який спільно підписано позивачем та уповноваженим представником відповідача 12.10.2022, у якому сторони відобразили та підтвердили, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 347 000,00 гривень (т. 1 а.с. 16-18).

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості 01.11.2022 року позивач надіслав відповідачу вимогу щодо погашення заборгованості на протязі трьох днів з дня отримання вимоги, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вручена відповідачу 04.11.2022 року, однак залишена відповідачем без задоволення (т. 1 а.с. 19-21).

Доказів погашення заборгованості у розмірі 347 000,00 гривень матеріали справи не містять.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості за виконані роботи за договором позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 347 000,00 гривень заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача за договором надання послуг спецтехнікою № 9 від 14.09.2021 року 347 000,00 гривень заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою укладений договір є договором підряду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до частини 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За правилами частини 1 статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Судом встановлено, що обставина виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором підтверджується спільно підписаними сторонами актами надання послуг.

Акти надання послуг підписані відповідачем та скріплені печаткою відповідача із застереженням, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів пред`явлення відповідачем позивачу будь-яких претензій щодо неналежного виконання умов договору.

За виконані роботи відповідач оплату у повному обсязі не здійснив.

Зобов`язання відповідача за договором з оплати виконаних позивачем робіт в сумі 347 000,00 гривень основного боргу залишились не виконаними.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, в той же час відповідач свої зустрічні зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за виконані роботи належним чином не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором щодо сплати заборгованості за виконані роботи, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору в частині повної та своєчасної сплати за виконані роботи, а тому позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення суми основного боргу.

Приймаючи до уваги, що розмір заявленої до стягнення суми основного боргу відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 347 000,00 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є однією із засад господарського судочинства.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № N1GY13633M від 27.01.2023 сплачено судовий збір у розмірі 5205,00 гривень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволено у повному обсязі, судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 5 205,00 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" (22513, Вінницька обл., Вінницький (Липовецький) р-н, селище міського типу Турбів, вулиця Миру, будинок 77, ідентифікаційний код юридичної особи 05474145) на користь Фізичної особи - підприємця Шипука Миколи Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 347 000,00 гривень (триста сорок сім тисяч гривень) заборгованості та 5 205,00 гривень (п`ять тисяч двісті п`ять гривень) cудових витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник судового рішення направити сторонам рекомендованим листом та засобами електронного зв`язку на відомі суду електронні адреси: представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1, представника відповідача - .

Повний текст рішення складено та підписано 26 травня 2023 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;

3 - відповідачу, 22513, Вінницька обл., Липовецький р-н, селище міського типу Турбів, вулиця Миру, будинок 77, .