ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2023 р. Справа№ 910/5532/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві

на рішення Господарського суду м. Києва від 13.12.2022 р.

у справі № 910/5532/21 (суддя - Комарова О.С.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Головного управління Національної поліції у м. Києві

про стягнення 128230,50 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Оболонського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві про стягнення 128230,50 грн, з яких: 115257,20 грн заборгованості за договором на постачання теплової енергії № 8403003-04 від 26.05.2016 р., 7707,20 грн інфляційних втрат, 5266,10 грн 3% річних.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за передану теплову енергію не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 р. задоволено клопотання позивача та замінено відповідача - Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві на Головне управління Національної поліції у м. Києві.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.12.2022 р. у справі № 910/5532/21 позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Національної поліції у місті Києві подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що обов`язок та фактична можливість у сплаті заборгованості за теплову енергію виникає у Оболонського районного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, а не Головного управління Національної поліції у м. Києві, оскільки споживачем за укладеним договором та власником рахунку, за яким нараховувалась заборгованість, є Оболонське районне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/5532/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/198/23 від 16.01.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5532/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/5532/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), ОСОБА_1, Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Господарського суду м. Києва від 13.12.2022 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/5532/21.

До суду 25.01.2023 р. надійшли матеріали справи № 910/5532/21.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/469/23 від 31.01.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5532/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/5532/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), ОСОБА_1, Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 р. було відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5532/21 та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України.

17.02.2023 р. через канцелярію суду від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просило суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1967/23 від 01.06.2023 р. у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_1 у відставку призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5532/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/5532/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 р. справу № 910/5532/21 за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у місті Києві прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 р. № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 р., укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким буде закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що буде повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства «Київенерго» після припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 р., укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго».

Згідно з розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10.04.2018 р. № 591 Комунальному підприємству «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках, та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), крім виробництва теплової енергії за нерегульованим тарифом; на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, крім постачання теплової енергії за нерегульованим тарифом.

Отже, з 01.05.2018 р. постачання теплової енергії здійснює Комунальне підприємство «Київтеплоенерго».

26.05.2016 р. між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - енергопостачальна організація) та Оболонським районним управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - абонент) було укладено договір на постачання теплової енергії № 8403003-04 (далі - договір).

Предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору при виконанні умов договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватись тарифами, затвердженими органом виконавчої влади, що здійснює державне регулювання у сфері теплопостачання - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж (далі - Правил), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Згідно з п. 2.2.2 договору енергопостачальна організація зобов`язується підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі на тепловому вводі будівлі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міською державною адміністрацією (Додаток № 2).

Як передбачено п. 2.3.1 договору, абонент зобов`язується додержуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

У відповідності до додатку № 3 до договору розрахунки з абонентом за теплову енергію енергопостачальною організацією проводяться згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку, для Публічного акціонерного товариства «Київенерго» без урахування ПДВ на рівні: 1292, 17 грн/гкал.

Згідно з п. 2 додатку № 4 до договору абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Як передбачено п. 5 додатку № 4 до договору, абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у РТМ «Поділ» облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітній період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду; акт виконаних робіт.

Відповідно до додатку № 8 до договору, постачання теплової енергії здійснюється за адресою: вул. Автозаводська, 25-А.

Договір набуває чинності з 01.10.2015 р. та діє до 15.04.2016 р. Припинення дії договору не звільняє абонента від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 8 договору).

У випадку передачі абонентом свого об`єкта іншій організації, енергопостачальна організація повинна бути повідомлена в 3-денний термін відповідним двостороннім листом здаючого та приймаючого об`єкт. У цьому разі договір буде припинений тільки при повній сплаті абонентом заборгованості за спожиту теплову енергію (п. 9.4 договору).

02.09.2013 р. між Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - орендодавець), Оболонським районним управлінням Головного управління МВС України в місті Києві (далі - орендар) та Комунальним підприємством «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у місті Києві (далі - підприємство-балансоутримувач) було укладено договір № 12274 про передачу майна територіальної громади міста Києва, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-А.

Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.04.2016 р. № 200 «Про деякі питання оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації» внесено зміни, зокрема й до договору № 12274 від 02.09.2013 р., а саме вирішено замінити орендаря - Оболонське районне управління Головного управління МВС України в місті Києві на нового орендаря - Головне управління Національної поліції у м. Києві.

На виконання цього розпорядження, 06.05.2016 р. між Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - сторона-1), Оболонським районним управлінням Головного управління МВС України в місті Києві (далі - сторона-2), Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (далі - сторона-3) та Головним управлінням Національної поліції у м. Києві (далі - сторона-4) укладено додаткову угоду № 2 до договору № 12274 від 02.09.2013 р., відповідно до якого замінено орендаря за договором.

07.05.2016 р. підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, відповідно до якого новий орендар - Головне управління Національної поліції у м. Києві прийняло в оренду зазначене вище нерухоме майно.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, у період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року, користуючись приміщенням за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 25-А, фактично споживав послуги з постачання теплової енергії, які не оплачував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем за спожиту теплову енергію у розмірі 115257,20 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

За ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Як передбачено ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцем послуги з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

При цьому, відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 р. у справі № 922/4239/16.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Для звільнення від оплати за комунальні послуги особа повинна у встановленому порядку відмовитись від таких послуг та не здійснювати фактичного користування ними, а не посилатися лише на відсутність договору та/або неналежну якість послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 р. у справі № 750/12850/16-ц, від 18.03.2019 р. у справі № 210/5796/16-ц, від 25.07.2019 р. у справі № 916/2267/17.

Разом з цим, вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг.

Так, постачання позивачем теплової енергії відповідачу у період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року підтверджується наявними у матеріалах справи обліковими картками, відомостями обліку теплової енергії, складеними Команальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду» та актами приймання-передавання товарної продукції за період з жовтня 2018 року по грудень 2020 року.

У вказаних документах міститься посилання на особовий рахунок , що відповідає номеру договору на постачання теплової енергії, який було укладено 26.05.2016 р. між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Оболонським районним управлінням Головного управління МВС України в місті Києві.

Об`єктом теплопостачання за цим договором було приміщення за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 25-А, яке з 07.05.2016 р. фактично знаходилось у користуванні Головного управління Національної поліції у м. Києві на підставі розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.04.2016 р. № 200, додаткової угоди № 2 від 06.05.2016 р. до договору про передачу майна територіальної громади міста Києва № 12274 від 02.09.2013 р. та акту приймання-передачі нерухомого майна від 07.05.2016 р.

Враховуючи те, що відсутність укладеного між позивачем та відповідачем договору постачання теплової енергії не є перешкодою для здійснення розрахунків за її споживання, тому доведеним є надання позивачем послуг теплової енергії за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 25-А, що є підставою для оплати спожитих послуг особою, яка на відповідній правовій підставі користувалась зазначеним приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розрахунковим періодом для оплати житлово-комунальних послуг є місяць.

За змістом статей 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оплати відповідачем заборгованості по договору за вказаний період.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 115257,20 грн заборгованості за спожиту теплову енергію є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 7707,20 грн інфляційних втрат та 5266,10 грн 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 7707,20 грн інфляційних втрат та 5266,10 грн 3% річних підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою, її розмір є арифметично правильним.

Доводи скаржника про те, що обов`язок зі сплати заборгованості за теплову енергію виникає у Оболонського районного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, а не Головного управління Національної поліції у м. Києві, оскільки споживачем за укладеним договором та власником рахунку, за яким нараховувалась заборгованість, є Оболонське районне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Як було встановлено вище, об`єктом теплопостачання за договором на постачання теплової енергії № 8403003-04 від 26.05.2016 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Оболонським районним управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, було приміщення за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 25-А, яке на підставі розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 200 від 06.04.2016 р., додаткової угоди № 2 від 06.05.2016 р. до договору про передачу майна територіальної громади міста Києва № 12274 від 02.09.2013 р. та акту приймання-передачі майна від 07.05.2016 р., з 07.05.2016 р. фактично знаходилось у користуванні Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Враховуючи те, що з 07.05.2016 р. споживачем теплової енергії стало Головне управління Національної поліції у м. Києві, саме на нього покладено обов`язок з оплати за використану теплову енергію.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 13.12.2022 р. у справі № 910/5532/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Національної поліції у місті Києві.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран