ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 Справа № 914/3356/22

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Лілії Бернацької розглянув матеріали

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ,

до відповідача: Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі товариства з обмеженою відповідальністю, Львівська область, м. Борислав,

предмет позову: стягнення 596 000,76 грн,

підстава позову: порушення умов договору від 01.02.2021,

за участю представників:

позивача: Малета Андрій Ілліч (в режимі відеоконференції),

відповідача: не з`явився,

1. ПРОЦЕС

1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 596 000,76 грн.

1.2. Ухвалою суду від 02.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

1.3. Відводів суду сторонами не заявлено.

1.4. Хід судових засідань відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема, 31.01.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, 07.02.2023 позивачем подано відповідь на відзив. У судовому засіданні 22.03.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні 19.04.2023 розпочато розгляд справи по суті, за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи.

1.5. У судове засідання 25.05.2023 з`явився представник позивача, від відповідача 22.05.2023 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника в судове засідання через захворювання на гостру респіраторну вірусну інфекцію. Представник позивача заперечив стосовно повторного відкладення розгляду справи за заявою відповідача.

1.6. Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів на підтвердження висловлених у клопотанні обставин щодо неможливості участі у судовому засіданні представника Драгана В.І., не зазначено про неможливість участі іншого представника чи керівника товариства. Неможливість заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Суд звертає увагу, що представники сторін мають право брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, проте, такого клопотання від відповідача не надходило. Тому суд вважає, що можливість участі представника відповідача чи керівника підприємства у судовому засіданні 25.05.2023 залежить від волевиявлення сторони, тобто має суб`єктивний характер.

1.7. Суд звертає увагу, що з урахуванням приписів ст. 202 Господарського процесуального кодексу України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

1.8. Суд також враховує, що представник відповідача в попередньому судовому засіданні стверджував про ведення переговорів з іншою стороною щодо мирного вирішення спору, проте, доказів на підтвердження зазначеного не подав ні в попередньому засіданні, на станом на 25.05.2023, а представник позивача не підтвердив висловленого представником відповідача.

1.9. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 і відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

1.10. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Водночас розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 160/12705/19 зазначає, що вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

1.11. Враховуючи зазначене, принципи господарського судочинства, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, розумні строки розгляду справи, беручи до уваги неповідомлення відповідачем об`єктивних підстав для повторного відкладення розгляду справи, неподання доказів мирного врегулювання спору чи інших доказів щодо суті спору, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити спір в цьому судовому засіданні.

1.5. У судовому засіданні 25.05.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

2.1. Спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, зобов`язань за договором на підготовку нафтового газу. Позивач стверджує, що в грудні 2021 надав послуги по підготовці нафтового газу на загальну суму 1 047 679,73 грн. Проте, відповідач не у повному розмірі здійснив оплату за надані послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 994 280,57 грн (сплачено 13.12.2022). За порушення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано 338 055,39 грн пені, 26 804,71 грн 3 % річних та 231 140,66 грн інфляційних втрат, які є предметом спору в цій справі.

2.2. Відповідач у відзиві звертає увагу, що основний борг сплачений до подання позову в цій справі, а заборгованість виникла через впровадження воєнного стану в Україні, знищення виробничих потужностей нафтопереробних комплексів, неможливості продати нафту власного видобутку, відсутність проведення аукціонів з продажу нафти, про що позивачу відомо, адже як учасник Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі товариства з обмеженою відповідальністю він стикався з аналогічними проблемами. Відповідач зазначає судову практику стосовно зменшення розміру щтрафних санкцій, вважає їх нарахування позивачем недобросовісним, проте, клопотань про зменшення заявлених до стягнення сум не заявляє, а просить відмовити в задоволенні позову повністю.

3. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Відповідно до договору № 11/07/04/7-Г на підготовку нафтового газу від 01.02.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (виконавець згідно з договором) і Спільним підприємством «Бориславська нафтова компанія» в формі товариства з обмеженою відповідальністю (надалі по тесту рішення відповідач, згідно з договором - замовник), виконавець надає замовнику послуги по підготовці нафтового газу в відповідних об`ємах згідно з плановим матеріальним балансом.

3.2. Сторонами 31.12.2021 підписано акт № 12-1/ПГ прийому-передачі виконаних робіт з підготовки нафтового газу до договору від 01.02.2021 на суму 1 047 679,73 грн.

3.3. Позивачем складено рахунок від 31.12.2021 на суму 1 047 679,73 грн, а відповідач оплатив його такими платежами: 53 397,87 грн в першій половині січня 2022, 994 280,57 грн 13.12.2022.

3.4. Відповідно до п. 3.1 договору замовник повинен здійснити оплату наданих виконавцем послуг не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним, на підставі акта прийому-передачі підготовленого нафтового газу та акта виконаних робіт.

3.5. Відповідно до п. 4.2 договору передбачено відповідальність замовника у випадку невиконання п. 3.3 договору: сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

3.6. Позивачем 17.11.2022 надіслано відповідачу претензію на суму заборгованості 10 543 043,60 грн, яка виникла у тому числі і на підставі акта № 12-1/ПГ від 31.12.2021.

4. ВИСНОВКИ СУДУ

4.1. Дослідивши представлені суду докази, заслухавши та проаналізувавши позиції сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

4.2. Між сторонами виникли правовідносини на підставі договору на підготовку нафтового газу, відповідно до якого позивач зобов`язався надавати відповідні послуги, а відповідач оплачувати їх.

4.3. Відповідно до обставин справи платіж у сумі 994 280,57 грн відповідачем здійснено 13.12.2022. Проте, така оплата здійснена із простроченням встановлених договором строків, так як відповідно до умов договору відповідач мав обов`язок оплатити рахунок від 31.12.2021 на суму 1 047 679,73 грн не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним, тобто, до 20.01.2022.

4.4. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

4.5. Як зазначено в ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

4.6. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

4.7. Враховуючи зазначене, позивач правильно та обґрунтовано стверджує, що з 21.01.2022 відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання в сумі 994 280,57 грн. Факт прострочення виконання вказаного зобов`язання відповідачем не заперечується. В основу заперечень позовних вимог відповідач покладає обставину впровадження воєнного стану, знищення потужностей нафтопереробних комплексів, неможливості здійснення продажів нафти власного видобутку.

4.8. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України). Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

4.9. Висловлені відповідачем заперечення позовних вимог не спростовують підстав позову, адже факт прострочення оплати отриманих від позивача в грудні 2021 року послуг не спростований і відповідачем не заперечується, прострочення виконання грошового зобов`язання настало ще до впровадження воєнного стану, доказів на підтвердження інших висловлених заперечень відповідачем не подано. Детальніше суд зазначає таке.

4.10. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 Цивільного кодексу України).

4.11. Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначені ст. 617 Цивільного кодексу України: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

4.12. Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлюється Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами Регламентом засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

4.13. Згідно з листом від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14№ Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

4.14. Так, загальновідомим є факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 і суд не ставить під сумнів його негативний вплив на здійснювану суб`єктом господарювання діяльність.

4.15. Разом із тим суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/2394/21 (постанова від 14 червня 2022) вказав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується і Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21.

4.16. Тому твердження відповідача про те, що зазначений лист від 28.02.2022 є підставою для звільнення від сплати штрафних санкцій є помилковими та не обґрунтованими. За відсутності належних і допустимих доказів унеможливлення виконання грошового зобов`язання, яке мало бути виконане до 20.01.2021, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення виконання зобов`язання з підстав введення воєнного стану в державі.

4.17. Твердження відповідача про те, що позивач є учасником Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі товариства з обмеженою відповідальністю і в той же час вимагає стягнення штрафних санкцій і нарахувань по ст. 625 Цивільного кодексу України, не спростовують права позивача на заявлення таких позовних вимог, адже обидва суб`єкти є рівними та самостійними суб`єктами господарювання, контрагентами по договору № 11/07/04/7-Г на підготовку нафтового газу від 01.02.2021, з самостійними правами та обов`язками. Тому реалізація кредитором свої договірних та законних прав не свідчить про недобросовісну поведінку та не спростовує підстави позову.

4.18. Щодо тверджень відповідача про несправедливість і недобросовісність заявлених до стягнення нарахувань, відсутність збитків у позивача, погашення заборгованості у повному розмірі до звернення з позовом до суду, належністю відповідача до категорії підприємств критичної інфраструктури, суд зазначає таке.

4.19. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 викладений висновок про те, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності, передбачених статтею 625 ЦК України у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

4.20. Верховний Суд неодноразово наголошував, що визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо, які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанова від 16.06.2021 у справі № 915/2222/19).

4.21. Водночас згідно з частинами 1, 2, 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

4.22. Резюмуючи встановлені обставин справи, суд зазначає, що відповідачем допущено тривале прострочення виконання зобов`язання (з 21.01.2022 до 13.12.2022), у період якого відсутні будь-які звернення, листи, пропозиції від відповідача до позивача стосовно неможливості виконання основного зобовязання; відповідач жодними доказами не підтверджує свій матеріальний, фінансовий стан, який би свідчив про створення додаткового тягаря присудженим до стягнення санкціями, не подав документів, які б свідчили, що основним видом його діяльності є надання виключного виду послуг, про залежність діяльності та отримання доходу від інших контрагентів. Тому висловлені у відзиві заперечення, зокрема, щодо наявності підстав для зменшення штрафних санкцій, не підтверджені, а є суб`єктивними твердженнями сторони.

4.23. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що відповідач не спростував наявності у нього обов`язку сплатити пеню, 3 % річних та інфляційні втрати за допущене прострочення виконання грошового зобов`язання. Право на нарахування позивачем пені передбачене п. 4.2 договору, а 3 % річних та інфляційні втрати законом, ст. 625 Цивільного кодексу України.

4.24. Здійснюючи перевірку заявлених до стягнення сум, суд зауважує, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п. 1.9 постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

4.25. Здійснивши розрахунок пені за період 21.01.2022 12.12.2022 на суму 994 280,57 грн, суд отримав суму 335 331,34 грн (72 459,90 грн за 21.01.2022 - 02.06.2022, 262 871,44 грн за 03.06.2022 - 12.12.2022). Тому в частині стягнення 2 724,05 грн пені суд відмовляє.

4.26. Перевіривши розрахунок 3 % річних за період 21.01.2022 13.12.2022, такі становлять 26 722,99 грн, а не 26 804,71 грн, як вказав позивач. Тому в частині стягнення 81,72 грн 3 % річних суд відмовляє.

4.27. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за лютий 2022 листопад 2022, суд отримав більшу суму, ніж заявлено до стягнення, проте, не маючи повноважень виходити за межі позовних вимог, задоволенню підлягають 231 140,66 грн інфляційних втрат.

4.28. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 231, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» в формі товариства з обмеженою відповідальністю (ідентифікаційний код юридичної особи 22402928, 82300, Львівська область, м. Борислав, вулиця Шкільна, 28 А) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (ідентифікаційний код юридичної особи 00135390, 04053, м. Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5) 335 331,34 грн пені, 26 722,99 грн 3 % річних, 231 140,66 грн інфляційних втрат і 8 897,99 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

3. Відмовити у задоволенні вимог про стягнення 81,72 грн 3 % річних та 2 724,05 грн пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26.05.2023.

Суддя Матвіїв Р.І.