ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
30 травня 2023 року Справа № 906/574/22
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Василишин А.Р.
розглянувши без виклику сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діоніс Біогаз Енерджі» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №906/574/22
за позовом Акціонерного товариства «Житомиробленерго»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діоніс Біогаз Енерджі»
про стягнення 145 543 грн 34 коп. заборгованості по розрахунках, пені,
інфляційних втрат та річних,-
У провадженні Північно-західного апеляційного господарського суду перебувала апеля-ційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Діоніс Біогаз Енерджі» на рішення господарського суду Житомирської області від 05.12.2022 у справі №906/574/22.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діоніс Біогаз Енерджі» на рішення господарського суду Житомирської області від 05.12.2022 у справі №906/574/22 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.(арк.справи 270-273).
15.05.2023 до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ТзОВ «Діоніс Біогаз Енерджі» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №906/574/22.(арк.справи 276-277).
Ухвалою від 22.05.2023 заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №906/574/22 вирішено розглядати без повідомлення учасників за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.(арк.справи 284).
Розглянувши заяву ТзОВ «Діоніс Біогаз Енерджі» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний господарський суд вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
За приписами ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України (надалі в тексті ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглядаючи клопотання, колегія суддів враховує, що судові витрати, відповідно до припи-сів статті 123 ГПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходжен-ням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, відповідно до ст.126 ГПК України, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правни-чої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правни-чої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на під-ставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судо-вих витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має спла-тити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження витрат до заяви додано копію договору про надання правової допомоги №01/02/23 від 06.02.2023, копія довідки про відкриття рахунку адвоката від 04.01.2023, платіжні інструкції №3638 від 03.03.2023 та №3644 від 06.03.2023, детальний опис витрат на правову допомогу від 15.05.2023.(арк.справи 277, 281-зворот).
Матеріали справи також містять ордер АІ №1350598 від 14.02.2023.(арк.справи 245).
Як стверджено матеріалами справи, 06.02.2023 Головко Олександр Сергійович-адвокат та Товариство з обмеженою відповідальністю «Діоніс Біогаз Енерджі»-клієнт уклали Договір про надання правової допомоги №01/02/23 (надалі в тексті Договір), згідно п.1.1 якого адвокат бере на себе обов`язок здійснювати захист прав та інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції щодо оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 05.12.22 у справі №906/574/22, на умовах цього Договору.
Відповідно до п.1.2 Договору, правова допомога, визначена п.1.1 полягає у наданні клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань визначеним п.1.1 Договору, надання юридичних висновків, правового аналізу документації клієнта, направлення адвокатських запитів в інтересах клієнта, підготовка, підписання та направлення заяв, скарг, клопотань, пояснень, заперечень тощо, представництво інтересів клієнта на судових засіданнях, збирання та подання до суду необхідних доказів, представництво інтересів клієнта перед іншими юридичними та фізичними особами з метою встановлення можливості врегулювання спору в досудовому порядку або укладення мирової угоди в рамках судового провадження тощо, а також вчинення інших дій в межах діючого законодавства та Договору, якщо вчинення таких дій потребуватимуть інтереси клієнта.
Як вбачається з Договору, сторони узгодили права та обов`язки, термін дії договору та плату за надання правової допомоги.
Розмір винагороди, який визначено цим Договором може бути переглянутий за згодою сторін у разі явного перевищення (більше як на 10%) обсягів надання правової допомоги визначених Додатком №1 до Договору.(п.3.5 Договору).
Оплата гонорару за цим Договором проводиться клієнтом самостійно на рахунок адвоката реквізити якого визначені цим Договором. Підтвердженням оплати клієнтом розміру винагороди є відповідне зарахування суми оплати на відповідний банківський поточний рахунок адвоката. (п.3.6 Договору).
За умовами п.3.7. Договору, відсутність коштів у клієнта та будь-які інші, незалежні від адвоката обставини, не звільняють клієнта від обов`язку проводити оплату гонорару у розмірі та в терміни, передбачені п.3.2,3.3 цього Договору. На вимогу клієнта, в якості підтвердження виконання сторонами своїх зобов`язань може бути підписано відповідний Акт приймання-передачі наданих послуг.
В пункті 9.4 Договору, сторони погодили, що Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті справи, а в частині грошових зобов`язань, до повного їх виконання
- консультація/надання правової інформації 2870,00 год за 1 год. (норма правової допомоги 1 год, у відсотках 7,1%);
- інша правова допомога/представництво 8610,00 грн. (норма правової допомоги 2 год, у відсотках 14,3%, гонорар за 1 годину 4305,00 грн);
- виїзд 2050,00 грн (норма правової допомоги 5 год, у відсотках 35,7%, гонорар за 1 годину 410,00 грн).(арк.справи 279).
06.02.2023 консультування, обговорення з клієнтом суті оскаржуваного рішення суду, під-став оскарження та стратегія захисту в суді 1913,33 грн.(40 хв., вартість за годину 2870,00 грн);
16.03.2023 консультування клієнта за результатами аналізу відзиву на апеляційну скаргу 956,67 грн (20 хв., вартість за годині 2870,00 грн).(арк.справи 281).
Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має спла-тити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Договір про надання правової допомоги, згідно п.4 ч.1 ст.1 зазначеного Закону це домов-леність, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язу-ється здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до частини 3 статті 30 зазначеного Закону, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодо- вуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд також приймає до уваги правову позицію щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу, яка відображена в постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18.
24.05.2023 на адресу суду від Позивача надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу за участь в судовому засіданні з розгляду судової справи в апеляційній інстанції. В обґрунтування, Позивач зазначив, що дослідивши детальний опис витрат на правову допомогу від 15.05.2023, вважає розмір гонорару є завищеним і неспівмір-ним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги, а саме:
- за послугу «Підготовка та направлення апеляційної скарги від 14.02.2023 року» кількість годин завищені в 4 рази та сума за годину завищена в 2 рази, а направлення апеляційної скарги не являється послугою на правничу допомогу.
- послуга «Консультування клієнта по результатам аналізу відзиву на апеляційну скаргу» не передбачена кошторисом.
Позивач звертає увагу суду, що зміст апеляційної скарги повністю ідентичний відзиву на апеляційну скаргу від 23.08.2022 та запереченням від 14.09.2022, а тому вважає, що підготовка скарги не потребувала вивчення адвокатом фактичних даних, пошуку та вивчення діючого законодавства України зі спірного питання. Також вважає, що даний спір не є складним за доказовою базою, не містить складних розрахунків. Окрім того, під час розгляду справи не вирішувались питання про проведення експертизи, а досліджувались лише ті письмові докази, які були додані сторонами до заяв по суті спору.
На думку Позивача, при оцінці заявлених до стягнення витрат, враховуючи всі аспекти нескладності перегляду справи в апеляційній інстанції, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у розгляді зазначеної справи за апеляційною скаргою та часу, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат заявлені витрати є необґрунтовано завищеними та не підлягають задоволенню, а тому просить їх зменшити до 5000,00 грн.(арк.справи 286-288).
Вирішуючи питання розподілу витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції звертає увагу учасників справи на висновки Великої Палати Верховного Суду, які містяться в постанову від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, в якій суд зробив такі висновки.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі частко-вого задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи; стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керую-чись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження наданої Відповідачеві правової допомоги та її обсягу. Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їх розміру, враховуючи, що справа переглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, а також беручи до уваги обставини справи та реальність об`єму наданих послуг адвокатом апеляційний суд вважає, що 10 000,00 грн становлять співмірні і розумні витрати Відповідача на професійну правничу допомогу у цій справі, тому саме таку суму належить стягнути з Акціонерного товариства «Житомиробленерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діоніс Біогаз Енерджі».
Керуючись ст.ст. 34, 86, 126, 129, 244, 287 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд
1. Заяву ТзОВ «Діоніс Біогаз Енерджі» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №906/574/22 задоволити частково.
3. Надати місцевому господарському суду доручення про видачу відповідного наказу.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня її прийняття.
5. Матеріали справи №906/574/22 повернути до господарського суду Житомирської області.
Головуючий суддя Грязнов В.В.
Суддя Розізнана І.В.
Суддя Василишин А.Р.