ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2023 р. Справа№ 910/5433/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022

у справі № 910/5433/22 (суддя: Демидов В.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта"

до Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Алтаюр",

про стягнення 295 936,19 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укрпошта" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк", в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 295 936,19 грн, з яких: 287 179,20 грн - сума гарантійного платежу, 8 261,21 грн - пеня, 495,68 грн - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не здійснено позивачу, як бенефіціару, виплату за банківською гарантією від 04.06.2021 BGV/UA/03-2-06519 у розмірі 287 179,20 грн. Крім того, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язання за банківською гарантією, позивач нарахував до стягнення з відповідача 8 261,31 грн пені та 495,68 грн трьох процентів річних за період з 04.06.2022 по 24.06.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 відкрито провадження у справі №910/5433/22. Крім того, цією ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Алтаюр".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 295 936,19 грн, з яких: сума банківської гарантії у розмірі 287 179,20 грн, пеня у розмірі 8 261,31 грн та три проценти річних у розмірі 495,68 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 439,04 грн.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується неналежне виконання ТОВ "Алтаюр" умов договору поставки від 04.06.2021 № 040621-01/198ПсЕ в частині порушення строків поставки продукції, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача гарантійної суми за гарантією на виконання зобов`язань від 04.06.2021 № BGV/UA/03-2-06519, виданою АТ "Укрбудінвестбанк", підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 287 179,20 грн. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення 8 261,31 грн пені та 495,68 грн трьох процентів річних за заявлений період є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Алтаюр" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, окрім того, висновки місцевого господарського суду не відповідають встановленим обставинам справи, а обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, є недоведеними. Зокрема апелянт вказує, що при ухваленні спірного рішення у справі № 910/5433/22 суд першої інстанції не врахував аргументів відповідача та не взяв до уваги наявність форс-мажорних обставин, що свідчить про однобічність та поверхневість розгляду справи. Зазначає, що місцевим господарським судом проігноровано той факт, що директор ТОВ "Алтаюр" знаходиться за кордоном та фактично не має можливості продовжити банківську гарантію. При цьому, знаходження останнього за кордоном є вимушеним, адже на території України війна, яку Торгово-промислова палата України визнала форс-мажорною обставиною.

Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2022, апеляційна скарга у справі № 910/5433/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: Попікова О.В. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ТОВ "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 відкладено до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5433/22.

До Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду міста Києва, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 28.11.2022, надійшли матеріали справи № 910/5433/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 апеляційну скаргу ТОВ "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказу сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 6 658,56 грн.

В межах строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022, представником ТОВ "Алтаюр" подано заяву про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію № 391 від 20.12.2022 про сплату судового збору на суму 6 658,57 грн.

Разом з тим, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2023, у зв`язку з обранням головуючої судді (судді-доповідача) Попікової О.В. членом Вищої ради правосуддя, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023 дана апеляційна скарга у справі № 910/5433/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), ОСОБА_1, Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 справу № 910/5433/22 за апеляційною скаргою ТОВ "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 прийнято до провадження визначеним складом суду; поновлено ТОВ "Алтаюр" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22; розгляд апеляційної скарги ТОВ "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 призначено на 13.02.2023.

10.02.2023 на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просить залишити апеляційну скаргу ТОВ "Алтаюр" без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 без змін. Так, позивач зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з повним, всебічним та об`єктивним дослідженням обставин та доказів, які містяться у матеріалах справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2022 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 відкладено на 20.03.2023.

14.03.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення відповідача по суті спору, у яких останній просив суд задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі. Крім того, до вказаних пояснень відповідачем долучено копію договору про надання гарантії від 04.06.2021 № BGV/U/03-2-06519 та копію додаткової угоди № 1 до договору про надання гарантії від 04.06.2021 № BGV/U/03-2-06519.

Враховуючи звільнення у відставку судді ОСОБА_1 та перебування судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, розгляд справи, призначений на 20.03.2023 не відбувся.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2023 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Демидова А.М., Владимиренко С.В.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суддею Демидовою А.М. заявлено самовідвід від розгляду справи № 910/5433/22 з метою недопущення сумнівів в її неупередженості, які можуть виникнути в зв`язку з тим, що дану справу розглядав родич близької особи судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 заяву про самовідвід судді Демидової А.М. від розгляду апеляційної скарги ТОВ "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 задоволено; матеріали справи № 910/5433/22 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу відповідно до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 справу № 910/5433/22 за апеляційною скаргою ТОВ "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Владимиренко С.В.; розгляд апеляційної скарги ТОВ "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 призначено на 24.04.2023.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 справу № 910/5433/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 прийнято до провадження визначеним складом суду; задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" про відкладення розгляду справи; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 відкладено на 15.05.2023.

Представник позивача в судовому засіданні 15.05.2023 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.05.2023 вимоги апеляційної скарги ТОВ «Алтаюр» підтримав, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання 15.05.2023 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

12.05.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи про відкладення судового засідання у справі.

Дослідивши подане клопотання, заслухавши думку присутніх учасників справи, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення з огляду на те, що представником ТОВ «Алтаюр» не зазначено жодних причин, що перешкоджали б його участі в судовому засіданні та свідчили б про необхідність відкладення розгляду даної справи.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 було задоволено клопотання представника ТОВ "Алтаюр" про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, АТ "Укрпошта" проводився відбір за рамковою угодою від 25.01.2021 № 250121-05/198Іш на закупівлю ДК 021:2015-30210000-4 машини для обробки даних (апаратна частина), ідентифікатор виробу UA-2021-05-17-014446-b. Переможцем закупівлі стало ТОВ "Алтаюр".

04.06.2021 між ТОВ "Алтаюр" (постачальник) та АТ "Укрпошта" (покупець) укладено договір поставки № 040621-01/198ПсЕ, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцю у власність товар, найменування, якість та технічні характеристики, кількість та ціна якого визначається згідно з специфікацією, яка є додатком № 1 до договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його в порядку та на умовах договору.

Згідно з пунктом 3.1 договору його ціна та ціна за одиницю товару встановлюється у національній валюті України - гривні та визначається у специфікації. Ціна договору включає в себе вартість тари та упаковки товару, вартість програмного забезпечення (яке наперед встановлене на товарі (у т.ч. права на його використання), всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що сплачуються постачальником, вартість доставки товару до місця поставки, вартість страхування, завантаження, розвантаження та всі інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням цього договору.

Поставка товару здійснюється згідно з правилами Інкотермс в редакції 2010 року на умовах поставки "Зі сплатою мита" (пункт 4.1 договору).

За умовами пункту 4.1.1 договору місце поставки - місто Київ, вулиця Георгія Кірпи, 2, або на іншу адресу покупця в межах міста Києва, за згодою постачальника за умови отримання від покупця відповідного письмового повідомлення.

У пункті 4.2 договору сторони передбачили, що поставка товару здійснюється постачальником з моменту підписання цього договору: протягом 90 календарних днів при кількості до 2000 одиниць товару зазначеного в додатку № 1 (специфікації); протягом 120 календарних днів при кількості 2000 та більше одиниць товару зазначеного в додатку № 1 (специфікації).

Пунктом 4.6 договору передбачено, що датою поставки (передачі) товару та переходу права власності на товар є дата фактичного отримання товару покупцем від постачальника відповідно до належно оформлених первинних документів. Обов`язки постачальника по передачі партії товару покупцю вважаються виконаними належним чином з моменту своєчасної поставки товару та передачі супровідних документів, підписання сторонами належним чином оформлених первинних документів без зауважень сторін, за умови відсутності в подальшому аргументованих (підтверджених) претензій покупця щодо якості товару.

Відповідно до пункту 4.7 договору первинні документи (видаткова накладна або акт приймання-передачі товару), які крім обов`язкових реквізитів, передбачених чинним законодавством, повинні містити код УКТЗЕД для кожного найменування товару, а також посилання на номер та дату договору, згідно з яким здійснюється поставка товару. У випадку перегляду/зміни ціни за одиницю товару згідно з пунктом 3.6.1 договору, постачальник повинен зазначити в первинних документах обрахунок ціни поставленого товару згідно з умовами цього договору.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та договором (пункт 5.1 договору).

За порушення строків поставки товару або умов якості товару постачальник несе відповідальність та сплачує покупцю штрафні санкції у розмірі відповідно до статті 231 Господарського кодексу України (пункт 5.1 договору).

За умовами пункту 5.8 договору його сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор), які не існували під час укладання договору, виникли поза волею сторін, якщо ці обставини вплинули на виконання договору. Відсутність у боржника коштів, потрібних для виконання зобов`язань за договором або відсутність у сторони відповідних дозвільних документів необхідних для виконання договору не є обставинами непереборної сили.

Сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна негайно письмово повідомити іншій стороні про їх настання/припинення, але у будь якому випадку, не пізніше п`яти робочих днів з дня настання обставин. Таке письмове повідомлення є належним підтвердженням настання відповідних обставин, якщо протягом 14 календарних днів, зазначене повідомлення буде підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини відповідно до умов договору (пункт 5.9 договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до дати зазначеної у специфікації. Припинення дії договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за договором, які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою стороною свого зобов`язання за договором (пункт 6.1 договору).

Пунктом 7.1 договору передбачено, що постачальник для забезпечення виконання його зобов`язань за договором перед покупцем надає останньому, на момент підписання покупцем договору, оригінал банківської гарантії забезпечення виконання договору в валюті платежу - гривня (далі - банківська гарантія). Обставинами, що зумовлюють право покупця за договором звернутись до банка - гаранта з вимогою про сплату суми банківської гарантії є невиконання або неналежне виконання постачальником будь-якого власного зобов`язання за договором або дії (бездіяльність) постачальника, що призвели до неможливості подальшого виконання договору.

Відповідно до пункту 7.2 договору розмір банківської гарантії становить 5 відсотків від ціни договору, з урахуванням положень пункту 7.8.1 договору.

За умовами пункту 7.5 договору у разі настання обставин, визначених в договорі, що зумовлюють право звернення до банка-гаранта з вимогою сплатити на користь покупця суму банківської гарантії, така банківська гарантія не підлягає поверненню постачальнику.

Банківська гарантія повинна свідчити про безумовний та безвідкличний обов`язок банка гаранта сплатити на користь покупця повну суму банківської гарантії, яка визначена договором, за вимогою покупця, у разі настання обставин невиконання (неналежного виконання) постачальником будь якого власного зобов`язання за договором або дії (бездіяльність) постачальника що призвели до неможливості подальшого виконання договору.

Строк розгляду банком-гарантом вимоги покупця (бенефіціара) щодо сплати на його користь суми банківської гарантії, за умовами останньої, повинен становити не більше 5-ти банківських днів з дати отримання банком-гарантом такої вимоги.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 договору додаток № 1 - специфікація до договору є його невід`ємною частиною.

У пункті 2 специфікації встановлено, що розмір банківської гарантії становить 5 відсотків ціни договору з урахуванням положень підпункту 7.8.1 цього договору.

За умовами пункту 11 специфікації, відповідно до пункту 4.2 договору, постачальник зобов`язаний поставити товар з моменту підписання цього договору: протягом 90 календарних днів при кількості до 2000 одиниць товару зазначеного в додатку № 1 (специфікації); протягом 120 календарних днів при кількості 2000 та більше одиниць товару зазначеного в додатку № 1 (специфікації).

Відповідно до пункту 6.1 цього договору, договір діє 42 місяці з моменту його підписання сторонами (пункту 12 специфікації).

AT "Укрпошта" звернулось до гаранта з вимогою від 27.10.2021 № 101.004.002.001.-1766-21 про сплату частини гарантійного платежу у розмірі 789 742,80 грн у зв`язку з порушенням постачальником строків поставки товару за період:

- 12.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 240 одиниць товару;

- 13.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару;

- 21.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару;

- 22.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару.

Вказана вимога задоволена гарантом у повному обсязі.

AT "Укрпошта" звернулось до гаранта з вимогою від 15.02.2022 № 101.004.002.001.-1128-22 про сплату частини гарантійного платежу у розмірі 13 080,24 грн у зв`язку з порушенням постачальником строків поставки товару за період:

- 27.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару;

- 28.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару;

- 02.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 120 одиниць товару;

- 04.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 120 одиниць товару;

- 12.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 370 одиниць товару.

Вищенаведена вимога задоволена гарантом в повному обсязі.

AT "Укрпошта" звернулось до гаранта з вимогою від 13.05.2022 № 101.004.002.001.-2048-22 про сплату частини гарантійного платежу у розмірі 287 179,20 грн у зв`язку з порушенням постачальником строків поставки товару за період:

- 12.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 240 одиниць товару;

- 13.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару;

- 21.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару;

- 22.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару;

- 27.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару;

- 28.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару;

- 02.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 120 одиниць товару;

- 04.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 120 одиниць товару;

- 12.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 370 одиниць товару.

Вказана вимога обґрунтована неналежним виконання умов договору в частині своєчасної поставки, а також порушенням постачальником пункту 7.8.1 договору, за яким надана постачальником банківська гарантія має покривати (діяти) строк, що на один місяць перевищує строк дії договору, строк дії банківської гарантії наданої постачальником при підписанні договору повинен бути не меншим ніж 7 місяців з дати укладання договору. При цьому постачальник зобов`язується забезпечити дію банківської гарантії виконання договору шляхом продовження строку даної банківської гарантії або перевипуску банківської гарантії на кожен наступний рік дії договору зі зменшенням розміру такої банківської гарантії до суми 1 відсоток від ціни договору. Не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії банківської гарантії, постачальник зобов`язується продовжити строк дії банківської гарантії або перевипустити банківську гарантію на наступний рік дії договору. У разі продовження дії договору постачальник зобов`язаний продовжити (перевипустити) гарантію на час продовження дії цього договору. Невиконання вказаного обов`язку визначається як порушення умов договору та є підставою для стягнення грошових коштів покупцем за діючою банківською гарантією за його письмовою вимогою.

Враховуючи те, що строк дії наданої постачальником гарантії закінчується 04.06.2022, постачальник відповідно до пункту 7.8.1 договору, повинен був надати в AT "Укрпошта" підтвердження того, що діюча гарантія продовжена на наступний рік або перевипущена нова гарантія, яка діє на наступний рік дії договору не пізніше 05.05.2022. Однак позивач стверджує, що навіть станом на 12.05.2022 постачальником не виконано вимог пункту 7.8.1 договору і не надано підтверджень виконання ним зазначених положень договору.

У вищенаведеній вимозі AT "Укрпошта" вказало, що від постачальника надійшов лист від 05.05.2022 № 30-2022, в якому останній зазначає що "...не має можливості виконати в строк умови, передбачені розділом 7 договору" мотивуючи це дією воєнного стану, як форс-мажорною обставиною. При цьому, в листі не зазначається, яким саме чином зазначені обставини (воєнний стан) вплинули на можливість постачальника виконати свої зобов`язання, передбачені пунктом 7.8.1 договору. Доказів, які б підтверджували неможливість ТОВ "Алтаюр" виконати свої зобов`язання передбачені пунктом 7.8.1 договору, постачальником не надано.

Вказана вимога з додатками була надіслана на адресу гаранта :01135, місто Київ, вулиця В. Чорновола, 8, цінним листом з описом вкладення від 17.05.2022 № 342 на підтвердження чого позивачем долучено поштову накладну № 342 та фіскальний чек.

Вимога була отримана гарантом 27.05.2022, що підтверджується витягом з офіційного сайту АТ "Укрпошта" за номером трекінгу 342.

03.06.2022 гарант надав відповідь, якою відмовив AT "Укрпошта" у сплаті частини гарантійного платежу за гарантією від 04.06.2021 № BGV/U/03-2-06519.

Відмова гаранта обґрунтована тим, що АТ "Укрпошта" було пред`явлено банку вимогу від 27.10.2021 № 101.004.002.001-1766-21 щодо порушення принципалом строків поставки з вимогою сплатити за гарантією 789 742,80 грн та вимогу від 15.02.2022 № 101.004.002.001-1128-22 щодо порушення строків поставки з вимогою сплатити за гарантією 13 080,24 грн. При цьому у вказаних вимогах зазначалося, що з порушенням строків поставлено: 12.10.2021 - 240 одиниць товару, 13.10.2021 - 60 одиниць товару, 21.10.2021 - 60 одиниць товару, 22.10.2021 - 60 одиниць товару, 27.10.2021 - 60 одиниць товару, 28.10.2021 - 120 одиниць товару, 02.11.2021 - 120 одиниць товару, 04.11.2021 - 120 одиниць товару, 12.11.2021 - 370 одиниць товару. Вимоги щодо порушення строків поставки були належним чином оплачені відповідачем. Отже, за вказане у вимозі порушення строків поставки товару бенефіціар вже отримав гарантійну виплату про що йому достеменно відомо.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цією конституційною нормою встановлено заборону саме "подвійного", а не "повторного" притягнення до відповідальності.

Таким чином посилання на порушення, за яким бенефіціар раніше вже отримав гарантійне відшкодування, є неналежним представленням.

Крім того, гарант зазначив, що принципалом було дотримано умови договору поставки та вимоги чинного законодавства щодо інформування бенефіціара про настання обставин непереборної сили.

Оскільки порушення пункту 7.8.1 договору поставки на які посилається бенефіціар як на підставу настання гарантійного випадку, відбулося не з вини принципала, а внаслідок форс-мажорних обставин, то це призводить до недійсності основного зобов`язання в частині настання відповідальності, в тому числі за наданою банком гарантією.

У зв`язку з тим, що АТ "Укрбудінвестбанк", як гарант не виконав вимоги гарантії за якою безвідклично та безумовно зобов`язався виплатити на користь Бенефіціара гарантійний платіж, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь, зокрема, 287 179,20 грн гарантійного платежу.

Крім того, позивачем в порядку статті 625 ЦК України на суму заборгованості нараховано 495,68 грн трьох процентів річних, а також 8 261,31 грн пені, нарахованих за період з 04.06.2022 по 24.06.2022.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначалось вище, між ТОВ "Алтаюр" та АТ "Укрпошта" було укладено договір поставки від 04.06.2021 № 040621-01/198ПсЕ.

Згідно з частиною 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 12 ЦК України).

Приписами статті 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що поставка товару була здійснена в повному обсязі, проте з порушенням строків, а саме за накладними: від 12.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 240 одиниць товару; 13.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару; 21.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару; 22.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару; 27.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару; 28.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару; 02.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 120 одиниць товару; 04.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 120 одиниць товару; 12.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 370 од. Товару.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що договір був укладений 04.06.2021, а відповідно до специфікації постачальник повинен був поставити 2100 одиниць товару, останній мав поставити покупцю весь обсяг товару протягом 120 календарних днів, тобто не пізніше 04.10.2021.

За приписами статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).

Приймаючи до уваги викладене, наданими документами підтверджується порушення ТОВ "Алтаюр" строку поставки товару за договором поставки від 04.06.2021 № 040621-01/198ПсЕ. Крім того, факт порушення строків поставки продукції не заперечується і самим відповідачем.

Разом із тим, частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що постачальник для забезпечення виконання його зобов`язань за договором перед покупцем надає останньому, на момент підписання покупцем договору, оригінал банківської гарантії забезпечення виконання договору в валюті платежу - гривня. Обставинами, що зумовлюють право покупця за договором звернутись до банка-гаранта з вимогою про сплату суми банківської гарантії є невиконання або неналежне виконання постачальником будь-якого власного зобов`язання за договором або дії (бездіяльність) постачальника, що призвели до неможливості подальшого виконання договору.

Розмір банківської гарантії становить 5 відсотків від ціни договору, з урахуванням положень пункту 7.8.1 договору (пункт 7.2 договору).

Як зазначалось вище, 04.06.2021 АТ "Укрбудінвестбанк" було видано гарантію на виконання зобов`язань № BGV/UA/03-2-06519 наступного змісту.

Сума даної банківської гарантії становить UAH 1 435 896.00. Враховуючи вищенаведене, ми, АТ "Укрбудінвестбанк", код за зареєстрований за адресою: Україна, 01135, м. Київ, вул. В. Чорновола, буд. 8, іменований надалі - "Гарант", цим безвідклично та безумовно зобов`язуємося виплатити на користь бенефіціара суму, що становить UAH 1 435 896.00 (один мільйон чотириста тридцять п`ять тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень 00 копійок), після одержання письмової вимоги бенефіціара, що містить твердження про те, що принципал:

- не виконав зобов`язання за договором, або

- неналежно виконав зобов`язання за договором, або

- дії (бездіяльність) принципала призвели до неможливості подальшого виконання договору.

Гарант зобов`язаний розглянути письмову вимогу бенефіціара та сплатити суму даної банківської гарантії у строк, що не перевищує 5 робочих днів з моменту одержання письмової вимоги бенефіціара.

Розмір грошової суми, що підлягає сплаті гарантом бенефіціару не залежить від розміру заборгованості принципала за договором або розміру невиконаного чи неналежно виконаного принципалом зобов`язання за договором.

Відповідно до статті 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з частиною 1 статті 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (далі - Положення), згідно з пунктами 2, 8, 9 частини 3 розділу І якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії; гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин; базові відносини - відносини між принципалом та бенефіціаром, які виникають на підставі договору, інших правочинів, тендерної документації, законодавчих актів щодо зобов`язань принципала на користь бенефіціара, виконання яких забезпечує гарантія.

У даному випадку гарантія є безумовною і безвідкличною, це гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого Гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

За приписами статті 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Частинами 1, 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, яка є загальною щодо спорів про стягнення за гарантією, враховуючи приписи статей 560, 563, 565 ЦК України, обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає (постанови Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 910/21641/17, від 20.06.2018 у справі № 904/9536/17, від 02.03.2018 у справі № 910/8297/17, від 14.11.2019 у справі № 910/20326/17, від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19, від 07.12.2021 у справі № 910/2831/20, від 21.12.2021 у справі № 910/17772/20).

Поряд з цим об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19 вказала на те, що при вирішенні спору про спонукання гаранта сплатити за гарантією, до предмета доказування входить в першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Тобто підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань (постанова Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 910/3500/19).

Як зазначалось вище, AT "Укрпошта" звернулось до гаранта з вимогою від 13.05.2022 № 101.004.002.001.-2048-22 (в межах строку дії гарантії) про сплату частини гарантійного платежу у розмірі 287 179,20 грн у зв`язку з порушенням постачальником строків поставки товару за період: 12.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 240 одиниць товару; 13.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару; 21.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару; 22.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару; 27.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару; 28.10.2021 (несвоєчасно) - поставлено 60 одиниць товару; 02.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 120 одиниць товару; 04.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 120 одиниць товару; 12.11.2021 (несвоєчасно) - поставлено 370 одиниць товару.

Відмовляючи у вищевказаній вимозі банк вказав, що АТ "Укрпошта" було пред`явлено банку вимогу від 27.10.2021 № 101.004.002.001-1766-21 щодо порушення принципалом строків поставки з вимогою сплатити за гарантією 789 742,80 грн та вимогу від 15.02.2022 № 101.004.002.001-1128-22 щодо порушення строків поставки з вимогою сплатити за гарантією 13 080,24 грн. При цьому у вказаних вимогах зазначалося, що з порушенням строків поставлено: 12.10.2021 - 240 одиниць товару, 13.10.2021 - 60 одиниць товару, 21.10.2021 - 60 одиниць товару, 22.10.2021 - 60 одиниць товару, 27.10.2021 - 60 одиниць товару, 28.10.2021 - 120 одиниць товару, 02.11.2021 - 120 одиниць товару, 04.11.2021 - 120 одиниць товару, 12.11.2021 - 370 одиниць товару. Вимоги щодо порушення строків поставки були належним чином оплачені банком. Таким чином за вказане у вимозі порушення строків поставки товару бенефеціар вже отримав гарантійну виплату про що йому достеменно відомо.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цією конституційною нормою встановлено заборону саме "подвійного", а не "повторного" притягнення до відповідальності.

Посилання на порушення за яким бенефіціар раніше вже отримав гарантійне відшкодування є неналежним представленням.

Згідно з частиною 1 статті 565 ЦК України, гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

За приписами підпункту 8 пункту 3 розділу І Положення гарантійний випадок - це одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин.

Відповідно до підпункту 11 пункту 3 розділу І Положення належне представлення - це представлення документів за гарантією/контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії/контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія/контргарантія, а якщо немає відповідного положення в гарантії/контргарантії або правилах, - міжнародній стандартній практиці за гарантіями/контргарантіями.

Пунктом 2 глави 4 розділу II Положення встановлено, що одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком - гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Відповідно до пункту 36 розділу V Положення банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, перевіряє достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення. Банк-гарант (резидент) надсилає копію вимоги, що становить належне представлення, принципалу (разом із копіями документів, якими вона супроводжувалася, якщо подання таких документів передбачалось умовами гарантії).

Банк-гарант (резидент) сплачує кошти бенефіціару за гарантією в разі отримання вимоги, що становить належне представлення (пункт 37 розділу V Положення).

Оскільки постачальником було порушено строки поставки, а банківською гарантією передбачено, що сума даної банківської гарантії становить UAH 1 435 896,00 та остання не містить застережень, що виплати на користь бенефіціара здійснюються частинами чи одноразовою виплатою, AT "Укрпошта" правомірно скористалось свої правом пред`явлення вимог за банківською гарантією частинами.

Крім того, банківською гарантією передбачено, що АТ "Укрбудінвестбанк" зобов`язується виплатити на користь бенефіціара суму, що становить 1 435 896,00 грн, після одержання письмової вимоги бенефіціара, що містить твердження зокрема про те, що принципал неналежно виконав зобов`язання за договором, оскільки вимога від 13.05.2022 № 101.004.002.001.-2048-22 містила твердження про порушення строку поставки, суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що АТ "Укрбудінвестбанк" було безпідставно відмовлено у виплаті 287 179,20 грн (в межах суми 1 435 896,00 грн з урахуванням часткових виплат за гарантією - 789 742,80 грн + 13 080,24 грн).

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частин 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У контексті приписів статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі статтею 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до пункту 5.8 договору його сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор), які не існували під час укладання договору, виникли поза волею сторін, якщо ці обставини вплинули на виконання договору. Відсутність у боржника коштів, потрібних для виконання зобов`язань за договором або відсутність у сторони відповідних дозвільних документів, необхідних для виконання договору, не є обставинами непереборної сили.

Сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна негайно письмово повідомити іншій стороні про їх настання/припинення, але у будь якому випадку, не пізніше п`яти робочих днів з дня настання обставин. Таке письмове повідомлення є належним підтвердженням настання відповідних обставин, якщо протягом 14 календарних днів, зазначене повідомлення буде підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини відповідно до умов договору (пункт 5.9 договору).

Натомість, матеріали справи не містять доказів повідомлення у встановлений у пункті 5.9 договору строк у письмовій формі третьою особою позивача про настання обставин непереборної сили та неможливість у зв`язку із цим виконати договірні зобов`язання.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракта, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

ТПП України на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що адресований "Всім кого це стосується", згідно з яким на підставі статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракта, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Таких висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21 та у постанові від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Тобто, при виникненні форс-мажорних обставин сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Існування листа ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зобов`язаннями відповідача щодо поставки оснащення та виконання будівельно-монтажних робіт, а відтак вказаний лист не звільняє відповідача від виконання зобов`язань за договором.

Саме по собі посилання третьої особи на наявність листа ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, як на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем.

В той же час, скаржником не надано обґрунтованих доказів неможливості виконання ним свого зобов`язання за укладеним договором саме внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Водночас, гарантію на виконання зобов`язань від 04.06.2021 № BGV/UA/03-2-06519 було надано в формі електронного документа та підписано шляхом накладання кваліфікованого та кваліфікованої електронної печатки, що прирівняні до власноручного підпису уповноваженої особи гаранта та його печатки відповідно.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що директор постачальника, знаходячись за межами країни, не був позбавлений можливості забезпечити дію банківської гарантії на виконання договору шляхом продовження строку банківської гарантії або перевипуску банківської гарантії на кожен наступний рік дії договору, шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується неналежне виконання ТОВ "Алтаюр" умов договору поставки від 04.06.2021 № 040621-01/198ПсЕ в частині порушення строків поставки продукції, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача гарантійної суми за гарантією на виконання зобов`язань від 04.06.2021 № BGV/UA/03-2-06519, виданою АТ "Укрбудінвестбанк", підлягають задоволенню у повному обсязі в розмірі 287 179,20 грн.

Крім іншого, як вже зазначалось, з підстав порушення строків виконання зобов`язання за банківською гарантією позивачем заявлено до стягнення з відповідача 8 261,31 грн пені та 495,68 грн трьох процентів річних, які нараховані за період з 04.06.2022 по 24.06.2022.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений товар підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата інфляційних нарахувань від простроченої суми не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, зокрема, від знецінення грошової одиниці за час такого користування.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (частина 2 статті 343 ГК України).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За приписами частини 4 статті 231 ГК України, в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній визначеній грошовій сумі, або в відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 вказаної статті передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються в відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 даного Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З урахуванням наведених норм, розмір неустойки (пені) за порушення грошових зобов`язань установлюється сторонами в договорі в відсотковому співвідношенні до суми невиконаного зобов`язання, однак не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, якщо інше не передбачено в спеціальному нормативно-правовому акті, що регулює спірні правовідносини сторін.

Умовами гарантії на виконання зобов`язань передбачено, що у випадку неналежного виконання зобов`язані, за цією гарантією, гарант сплачує на користь бенефіціара пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми прострочення за кожний день прострочки виконання зобов`язання.

Перевіривши здійснені місцевим господарським судом розрахунки пені та трьох процентів річних за період з 04.06.2022 по 24.06.2022 колегія суддів зауважує, що відповідні розрахунки є арифметично правильними.

Інші наведені доводи скаржника, викладені в поданій ним апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Обов`язок доказування тих або інших обставин справи визначається предметом спору.

За приписами статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, серед іншого, враховує, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, №303-A, п. 29).

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки місцевого господарського суду не відповідають встановленим обставинам справи, а обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, є недоведеними, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку статті 129 ГПК України, покладаються на апелянта (третю особу у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтаюр" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2022 у справі № 910/5433/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Алтаюр".

4. Справу № 910/5433/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.05.2023.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков