РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.05.2023Справа №910/2059/23

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Національного комплексу "Експоцентр України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз"

про стягнення 30 478,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Національний комплекс "Експоцентр України" звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" про стягнення 30 478,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Національний комплекс "Експоцентр України" стверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" не було виконано своїх зобов`язань за укладеним сторонами у спрощений спосіб договором з виготовлення паркового квітника, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача сплаченої позивачем 16.08.2019 суми попередньої оплати у розмірі 30 478,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 відкрито провадження у справі №910/2059/23; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 13.02.2023 була надіслана відповідачу 14.02.2023 на адресу, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03062, м. Київ, вул. Стрийська, буд. 3), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали.

Однак поштове відправлення №078 не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 24.02.2023 у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 21.02.2023 на відповідному конверті.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 13.02.2023 є 21.02.2023 (дата проставлення на довідці відділення поштового зв`язку відмітки щодо причини повернення поштового відправлення, направленого відповідачу на адресу місцезнаходження).

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі №910/2059/23 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" повинне було подати відзив на позов у строк до 08.03.2023 включно.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Будь-яких інших заяв, клопотань, пояснень від сторін до суду не надходило.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

23.07.2019 о 17 год. 51 хв. представником Національного комплексу "Експоцентр України" - Наталією Парцей на електронну пошту imex.m.llc@gmail адресату "Ihor Davidenko" було направлено електронний лист, в якому представник позивача вказувала, що має ідею з виготовлення мобільного дерева із сонячною батареєю, ліхтарем та зарядним пристроєм для телефону, а тому в цьому теплому сезоні хотіла б виготовити один, потестувати і з весни замовити невелику партію. Наталія Парцей вказала, що направляє у вкладенні до листа напрацювання та просила переглянути та подумати про їх реалізацію. У електронному листі зазначено, що Наталія Парцей є помічником Генерального директора ВДНГ.

24.07.2019 о 09 год. 23 хв. із електронної пошти imex.m.llc@gmail від відправника "Ihor Davidenko" на електронну адресу Наталії Перцей надійшла відповідь, в якій зазначено, що ідея дуже хороша та в найближчим часом її реалізацією займуться.

02.08.2019 о 19 год. 21 хв. із електронної пошти imex.m.llc@gmail від відправника "Ihor Davidenko" надійшла комерційна пропозиція. Також у даному листі зазначено, що Ігор Давиденко є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс-М" (скорочена назва Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Обставини того, що керівником відповідача є Давиденко Ігор Анатолійович також підтверджуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно комерційної пропозиції Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" пропонувало виготовити парковий квітник IMEX у кількості 1 шт. за 43 540,00 грн. з ПДВ та наводило характеристики такого об`єкту (розміри, обладнання, яке підлягає встановленню на такий об`єкт, тип підсвітки, час її роботи, гарантійний термін експлуатації обладнання, умови експлуатації тощо).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" також виставило Національному комплексу "Експоцентр України" рахунок-фактури №20190815 від 15.07.2019 на суму 43 540,00 грн. на оплату паркового квітника.

16.08.2019 Національним комплексом "Експоцентр України" було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" кошти в розмірі 30 478,00 грн. на оплату паркового квітника згідно рахунку №20190815 від 15.07.2019, що підтверджується меморіальним ордером №6677 від 16.08.2019. та випискою по рахунку за 16.08.2019.

Листом вих. №11/23439/9 від 07.09.2022 Національний комплекс "Експоцентр України" звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" із вимогою у семиденний строк від дня пред`явлення цієї вимоги виготовити парковий квітник, який був вказаний відповідачем у комерційній пропозиції. Також позивач вказував, що у випадку невиконання (неможливості виконання) взятого на себе зобов`язання по виготовленню і передачі паркового квітника - протягом семи днів перерахувати (повернути аванс) суму у розмірі 30 478,00 грн. за вказаними позивачем реквізитами.

Даний лист не був вручений Товариству з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" та був повернутий Національному комплексу "Експоцентр України" за закінченням терміну зберігання, що підтверджується копіями конверту (в якому лист був направлений відповідачу), фіскального чеку та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №430.

Між сторонами виник спір щодо наявності підстав для повернення коштів, які перераховані позивачем в якості попередньої оплати за підрядні роботи, та, на його думку, мають бути повернуті у зв`язку із порушенням строків передачі замовлення та втратою інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

З аналізу положень ст.ст. 655, 656, 712, 837 Цивільного кодексу України вбачається, що однією із відмінностей підряду від купівлі-продажу/поставки є фізичне існування товару, який підлягає передачі одержувачу у особи, яка передає річ чи інших осіб.

Необхідність виготовлення об`єкта на замовлення та за завданням одержувача є притаманною рисою підряду та дозволяє відрізнити такий правочин від правочину купівлі-продажу чи поставки.

Судом встановлено, що згідно комерційної пропозиції Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" мало виготовити парковий квітник IMEX у кількості 1 шт. за 43 540,00 грн. з ПДВ на замовлення позивача за кресленнями відповідача.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини підряду.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ст. 203 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграммах, якими обмінялися сторони.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Оскільки комерційна пропозиція відповідача містить найменування товару, його характеристики та вартість, а також враховуючи сплату позивачем частини вартості таких робіт згідно виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" рахунку, суд дійшов висновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору підряду.

Відповідно до ст. 846 Цивільного кодекс України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Позивач стверджує, а відповідач не скористався своїм правом на спростування таких тверджень, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" не виконало взятих на себе зобов`язань з виготовлення та передачі Національному комплексу "Експоцентр України" паркового квітника.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Матеріали справи не містять будь-яких доказів виконання підрядних робіт, а також того, що відповідач приступив до фізичного виготовлення даного об`єкту за запропонованим ним кресленнями.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" не виконало підрядних робіт. При цьому, зважаючи на дату отримання відповідачем суми попередньої оплати за такі роботи - 16.08.2019 та обсяг робіт, які підлягав виконання, - виготовлення одного квітника, суд вважає, що невиконання спірних підрядних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" протягом більш як трьох років є порушенням розумного строку в розумінні ст. 846 Цивільного кодекс України.

Положеннями ст. 849 Цивільного кодексу України передбачено випадки, за яких замовник може відмовитись від договору підряду, а саме:

- на підставі частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України - у будь-який час до закінчення роботи, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

- на підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України - якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

- на підставі частини 3 статті 849 Цивільного кодексу України - якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

При цьому, відмова замовника від договору, яка за своєю суттю є одностороннім правочином, може бути вчинена виключно до моменту завершення виконання підрядником робіт та має бути доведена до підрядника (шляхом направлення письмового листа) з чітким посиланням на правову підставу, у відповідності до якої замовник відмовляється від договору підряду, оскільки в кожному з наведених випадків настають різні правові наслідки і виникають різні права та обов`язки у сторін.

Прострочення підрядником виконання робіт дає право замовнику на відмову від договору згідно ч.ч. 2, 3 ст. 849 Цивільного кодексу України, проте не є автоматичною підставою для виникнення грошового зобов`язання з повернення на користь замовника одержаних коштів (в тому числі в якості збитків).

Національний комплекс "Експоцентр України" звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" із листом (вих. №11/23439/9 від 07.09.2022), в якому повідомляв, що у випадку невиконання (неможливості виконання) взятого на себе зобов`язання по виготовленню і передачі паркового квітника протягом семи днів, просить відповідача перерахувати (повернути аванс) суму у розмірі 30 478,00 грн. на вказаними позивачем реквізитами

Тобто позивачем було реалізовано право на відмову від договору підряду згідно ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України.

Лист вих. №11/23439/9 від 07.09.2022 повернувся Національному комплексу "Експоцентр України" із зазначенням у довідці відділення поштового зв`язку від 08.10.202 на відповідному конверті причин невручення - "за закінченням терміну зберігання".

Неотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" листа-вимоги позивача, у зв`язку з чим останній повернувся Національному комплексу "Експоцентр України" з поміткою у довідці відділення поштового зв`язку "за закінченням встановленого терміну зберігання" є наслідками волевої поведінки Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" у формі бездіяльності щодо його належного отримання, а тому не може слугувати підставою для висновку про ненастання у відповідача обов`язку з повернення попередньої оплати, сплаченої позивачем.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Тому суд вважає, що 7-денний строк на повернення суми попередньої оплати відповідачем позивачу, почав свій перебіг з дати повернення відділенням поштового зв`язку за адресою місцезнаходження відповідача відповідного листа за зворотною адресою, тобто з 08.10.2022.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, у відповідності до приписів частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України відповідач повинен був повернути позивачу сплачені в якості попередньої оплати за виготовлення паркового квітника кошти у розмірі 30 478,00 грн. до 17.10.2022 включно (згідно ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, оскільки останній день 7-денного строку припадав на вихідний день - 15.10.2022 - суботу).

Відповідачем доказів повернення позивачу коштів в сумі 30 478,00 грн. до суду не надано і в матеріалах справи такі докази відсутні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Національного комплексу "Експоцентр України" по стягнення з відповідача коштів в розмірі 30 478,00 грн. є обґрунтованими, повністю підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 79, 129, 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Національного комплексу "Експоцентр України" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс-Мерчендайз" (03062, м. Київ, вул. Стрийська, буд. 3; ідентифікаційний код 42781273) на користь Національного комплексу "Експоцентр України" (03127, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 1; ідентифікаційний код 21710384) суму боргу у розмірі 30 478 (тридцять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 26.05.2023.

Суддя Р.В. Бойко