ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 Справа № 914/3123/22

За позовом:Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк, м. Львів
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів
про:звернення стягнення на заставлене майно
Суддя Крупник Р.В. Секретар Шевчук О.О.
Представники сторін:
від позивача:Кушнирик О.С. адвокат;
від відповідача: не з`явився.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ФОП ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно.

Ухвалою від 14.12.2022 суд залишив позовну заяву без руху та встановив заявнику строк для усунення недоліків позову.

На адресу суду від АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» надійшла заява, якою усунуто недоліки позову, визначені ухвалою від 14.12.2022.

Ухвалою від 28.12.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 30.01.2023.

Ухвалою від 30.01.2023 підготовче засідання відкладено на 20.02.2023.

Ухвалою від 20.02.2023 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 20.03.2023.

Ухвалою від 20.03.2023 суд відклав підготовче засідання на 03.04.2023.

Ухвалою від 03.04.2023 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 01.05.2023.

У судовому засіданні 01.05.2023 оголошувалась перерва до 15.05.2023.

У судове засідання 15.05.2023 представниця позивача з`явилась, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 15.05.2023 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 24.01.2018 між позивачем (банк) та відповідачем (позичальник) укладено договір кредитної лінії №2063-123, згідно із яким банк зобов`язався надати, а позичальник зобов`язався отримати, належним чином використовувати та повернути у передбачені договором строки кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі. Згідно з умовами договору кредит надається у вигляді відновлюваної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 23.01.2021. 09.04.2021 договором 2 змінено остаточний термін повернення кредиту не пізніше 23.01.2022. У п. 2.3. Договору сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили її в розмірі 600000,00 грн. Надалі, договором 2 від 09.04.2021 вказана сума була змінена на 578267,00 грн.

На забезпечення виконання основного зобов`язання сторони уклали договори застави обладнання №2063-123/1 від 24.01.2018 та №2063-123 від 09.04.2021

Як стверджує позивач, свої зобов`язання за договором він виконав належним чином, однак відповідач не дотримався вимог п. 2.3.2. договору, у зв`язку із чим допустив прострочення платежу по поверненню основного боргу за траншем, починаючи з 04.10.2021.

Станом на 21.11.2022 відповідач не виконав вимоги банку про сплату заборгованості, через що розмір такої заборгованості становить: 411915,00 грн., з яких 325656,62 грн. прострочена заборгованість за основним боргом, 25998,86 грн. прострочені проценти, 10285,82 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення боргу, 676,34 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів, 46023,62 грн. інфляційні втрати за несвоєчасне погашення боргу, 3273,74 грн. інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів.

Зважаючи на це, позивач просить звернути стягнення на предмети застави шляхом проведення публічних торгів із встановленням початкової ціни продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження та направлення коштів, отриманих від реалізації предмета застави в рахунок погашення заборгованості відповідача.

Аргументи відповідача.

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), не скористався та не подав до суду у встановлений процесуальним законом строк відзиву на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

24.01.2018 між позивачем (банк) та відповідачем (позичальник) укладено Договір кредитної лінії №2063-123 (надалі Договір), згідно із п. 2.1 якого банк зобов`язується надати на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 23.01.2021. Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 600`000,00 грн. (п.п. 2.2-2.3 Договору).

Слід зауважити, що 09.04.2021 між сторонами підписано Додатковий договір №2, згідно із яким п.п. 2.2 та 2.3 Договору були викладені у новій редакції. Так, відповідно до оновлених редакцій кредит надається у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 23.01.2022. Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 578`267,00 грн.

Відповідно до п. 2.4 Договору кредит надається траншами в порядку та на умовах, передбачених п. 3 цього договору з рахунку для обліку основної суми боргу у безготівковому порядку на такі цілі: поповнення обігових коштів.

Згідно із п. 3.1.1 Договору банк відкриває рахунок (рахунки) для обліку основної суми боргу відповідно до правил, що діють у банку, та законодавства. Банк надає кредит (транш) в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів з рахунку для обліку основної суми боргу на поточний рахунок позичальника, відкритий в банку.

Пунктом 2.7 Договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором. При нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватись наступним: процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірах: 20,64% річних (застосовується за відсутності підстав для застосування розміру процентної ставки, зазначеного в пп. 2.7.1.2 цього договору); 22,64% (застосовується за наявності порушення позичальником зобов`язання встановленого (них) п. 5.3.7 цього договору).

Суд зазначає, що після укладення між сторонами Додаткового договору №2 від 09.04.2021, сторони домовились про встановлення фіксованої процентної ставки, яка нараховується і сплачується у розмірі 16,75% річних (застосовується за відсутності підстав для застосування розміру процентної ставки, зазначеного в пп. 2.7.1.2 цього договору).

Як передбачено п. 2.7.6 Договору проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на основну суму боргу та за строк фактичного користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту включно та до повного погашення основної суми боргу за цим договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту (траншу) приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом (траншем), а день повернення кредиту (траншу) до розрахунку процентів не включається.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором та надав відповідачу кредит у обмовленому розмірі, а відповідач отримав та використовував надані йому кредитні кошти, що вбачається зі змісту наявних у матеріалах справи банківських виписок по рахункам.

У пункті 2.3.2 Договору сторони погодили графік збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування, а саме: до 30.04.2020 (включно) 600`000,00 грн., з 01.05.2020 по 31.05.2020 550`000,00 грн., з 01.06.2020 по 30.06.2020 500`000,00 грн.

Вказаний вище графік погоджений сторонами до 23.01.2021 (включно) із зменшенням ліміту кредитування на 50`000,00 грн. із кожним наступним місяцем. При цьому зменшення ліміту кредитування в останній місяць становить 100`000,00 грн.

Разом з цим, потреба у його відображенні після червня 2020 року відсутня, адже 03.07.2020 між сторонами підписано Додатковий договір №1, яким внесено зміни у пункт 2.3.2 Договору та викладено графік збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування наступним чином: до 31.07.2020 (включно) 600`000,00 грн., з 01.08.2020 по 31.08.2020 500`000,00 грн., з 01.09.2020 по 30.09.2020 400`000,00 грн., з 01.10.2020 по 31.10.2020 300`000,00 грн., з 01.11.2020 по 30.11.2020 250`000,00 грн., з 01.12.2020 по 31.12.2020 200`000,00 грн., з 01.01.2021 по 23.01.2021 (включно) 100`000,00 грн.

У подальшому, Додатковим договором №2 від 09.04.2021 було оновлено графік збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування, а саме: до 30.04.2021 (включно) 578`267,00 грн., з 01.05.2021 по 31.05.2021 503`267,00 грн., з 01.06.2021 по 30.06.2021 478`267,00 грн., з 01.07.2021 по 31.07.2021 453`267,00 грн., з 01.08.2021 по 31.08.2021 428`267,00 грн., з 01.09.2021 по 30.09.2021 378`267,00 грн., з 01.10.2021 по 31.10.2021 328`267,00 грн., з 01.11.2021 по 30.11.2021 278`267,00 грн., з 01.12.2021 по 31.12.2021 228`267,00 грн., з 01.01.2022 по 23.01.2022 (включно) 178`267,00 грн.

Пунктом 2.3.2 Договору передбачено, що з метою дотримання діючого ліміту кредитування згідно з умовами цього договору, позичальник зобов`язаний не пізніше першого банківського дня наступного періоду здійснити погашення основної суми боргу у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на такий наступний період.

Відповідно до п. 2.3.3 Договору позичальник зобов`язується здійснити погашення основної суми боргу за кожним траншем не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту отримання траншу незалежно від розмірів діючого ліміту кредитування, що встановлений на окремий банківський день згідно з п. 2.3.2 цього договору.

Пунктом 2.7.7 Договору порядок сплати процентів: нараховані за період з дня видачі кредиту (траншу) або першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по день погашення позичальником кредиту (траншу) проценти (з урахуванням пп. 2.7.8 цього договору) сплачуються позичальником не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а в разі розірвання цього договору або настання остаточного терміну повернення кредиту одночасно з погашенням всієї основної суми боргу або в інший строк, визначений цим договором. Перший раз позичальник сплачує проценти не пізніше 10.02.2018.

Судом встановлено, що відповідач, допускаючи прострочення, належним чином не виконав своїх зобов`язань за Договором щодо погашення суми наданого йому кредиту, а також відсотків, що вбачається зі змісту наявних у матеріалах справи виписок по банківських рахункам.

У зв`язку із цим, у нього виникла заборгованість за Договором, а саме прострочена заборгованість за основним боргом становить 325 656,62 грн., а прострочені проценти за користування кредитом дорівнюють 25 998,86 грн.

У пункті 10.4 Договору сторони за взаємною згодою встановили, що будь-які повідомлення, вимоги, згоди та інший обмін інформацією, що направляються сторонами одна одній, повинні бути здійснені у письмовій формі. Такі повідомлення вважаються направленими належним чином, якщо вони доставлені адресату кур`єром або відправлені цінним листом (із описом вкладення) / рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у п. 11 цього договору (якщо інша адреса не повідомлена однією стороною іншій стороні відповідно до умов цього договору), або отримані однією стороною від іншої сторони особисто під розпис, крім випадків, коли інший спосіб відправлення повідомлень прямо передбачений умовами цього договору. Датою направлення таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку відправника.

Повідомлення/вимоги можуть також направлятись стороною іншій стороні на її електронну адресу, зазначену в п. 11 цього договору або факсимільним зв`язком із наступним направленням таких повідомлень/вимог у паперовому вигляді у порядку, визначеному п. 10.4. цього договору. При цьому сторони домовились, що необхідність у кожної із сторін здійснювати відповідні дії та виконувати відповідні зобов`язання, встановлені цим договором, виникають з моменту направлення іншою стороною повідомлення/вимоги про необхідність такого виконання у паперовому вигляді в порядку, визначеному п. 10.4. цього договору (п. 10.5 Договору).

Позивач направляв відповідачу лист №111.41.2/24403/2022-13/ВИХ від 10.08.2022, у якому пропонував у добровільному порядку врегулювати заборгованість шляхом проведення реструктуризації або за допомогою інших інструментів (зокрема, шляхом погашення боргу або реалізації майна у добровільному порядку, погодженому із банком) та звернутись для цього у строк до 7 календарних днів з дня отримання відповідного листа до філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» або у разі неможливості направити письмову відповідь банку за адресою філії.

Вказаний лист отримано відповідачем 16.08.2022, що підтверджується копією повідомлення про вручення рекомендованого повідомлення.

Оскільки будь-якого зворотного зв`язку зі сторони відповідача забезпечено не було, позивач звернувся до суду із цим позовом.

З матеріалів справи також вбачається, що для забезпечення виконання зобов`язань за Договором між сторонами укладено:

- Договір застави обладнання №2063-123/1 від 24.01.2018 (надалі Договір №2063-123/1), предметом якого є вишивальна машина Tajima TFGN2 1212 (680х345) S, серійний номер G2Y20047, належна на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу №05/08/2014 від 05.08.2014. Договірна вартість предмета застави з урахуванням змін внесених Додатковим договором №1 від 09.04.2021 становить 698`700,00 грн.

- Договір застави обладнання №2063-123 від 09.04.2021 (надалі Договір №2063-123), який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А. та зареєстрований в реєстрі за №2804. Його предметом виступає вишивальна машина Tajima TWMX-C 1501 (550х600) S, 2014 р.в., серійний номер MWX01238, належна на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу №18/03/2014 від 18.03.2014, Акта приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 20.03.2014. Договірна вартість предмета застави становить 168`700,00 грн.

До моменту звернення до суду із позовом позивач зареєстрував відомості про звернення стягнення на предмети застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягами №81407089 та №81407077, які датовані 25.11.2022.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між позивачем (банк) та відповідачем (позичальник) укладено Договір кредитної лінії №2063-123 від 24.01.2018, у який вносилися зміни згідно із Додатковими договорами №1 від 03.07.2020 та №2 від 09.04.2021.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором та надав відповідачу кредит у обмовленому розмірі.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Сторони досягли домовленості про те, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти, ставка яких є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірі 20,64% річних. Починаючи з 09.04.2021, сторони домовились про встановлення фіксованої процентної ставки, яка нараховується і сплачується у розмірі 16,75% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони погодили остаточний термін повернення кредиту не пізніше 23.01.2022 (п. 2.2 Договору в редакції Додаткового договору №2 від 09.04.2021).

З матеріалів справи вбачається, що сторони встановили графік збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування, який неодноразово зазнавав змін. З метою дотримання діючого ліміту кредитування на позичальника було покладено обов`язок не пізніше першого банківського дня наступного періоду здійснити погашення основної суми боргу у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на такий наступний період.

При цьому, відповідач зобов`язався здійснити погашення основної суми боргу за кожним траншем не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту отримання траншу незалежно від розмірів діючого ліміту кредитування, що встановлений на окремий банківський день згідно з п. 2.3.2 цього договору.

Що стосується строків сплати відсотків, то сторони встановили, що нараховані за період з дня видачі кредиту (траншу) або першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по день погашення позичальником кредиту (траншу) проценти сплачуються позичальником не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а в разі розірвання цього договору або настання остаточного терміну повернення кредиту одночасно з погашенням всієї основної суми боргу або в інший строк, визначений цим договором.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач, допускаючи прострочення, належним чином не виконав своїх зобов`язань за Договором щодо погашення суми наданого йому кредиту, а також відсотків у встановлений строк, що вбачається зі змісту наявних у матеріалах справи виписок по банківських рахунках.

У зв`язку із цим, у нього виникла заборгованість за Договором, а саме прострочена заборгованість за основним боргом становить 325 656,62 грн., а прострочені проценти за користування кредитом дорівнюють 25 998,86 грн.

Доказів повного або часткового погашення вказаних сум заборгованості відповідачем до суду подано не було, як і не надано жодних заперечень щодо їх розміру.

Таким чином, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення основного боргу та процентів за користування кредитом.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 10`285,82 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 676,34 грн.; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу у сумі 46 023,62 грн.; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів у сумі 3 273,74 грн.

Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Проаналізувавши наявні матеріали справи, дослідивши зміст та спосіб розрахунків, що використані позивачем, суд, враховуючи часткові оплати відповідача, а також п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,дійшов висновку про правильність здійснених позивачем розрахунків.

Відтак, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у загальному розмірі 49`297,36 грн. та 3% річних у загальному розмірі 10`962,16 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, загальна сума грошових коштів, які підлягають стягненню із відповідача становить 411`915,00 грн.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що на забезпечення виконання зобов`язань за Договором між сторонами укладено договори застави, предметом яких виступає рухоме майно, а саме вишивальна машина Tajima TFGN2 1212 (680х345) S, серійний номер G2Y20047, а також вишивальна машина Tajima TWMX-C 1501 (550х600) S, 2014 р.в., серійний номер MWX01238, які належать на праві власності відповідачеві.

Загальна договірна вартість вказаного вище майна становить 867`400,00 грн.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу»).

Як уже зазначалось вище, відповідач своїх зобов`язань за Договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим у позивача виникло право звернути стягнення на предмети застави.

Частиною 1 ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічна норма міститься і в ст. 20 Закону України «Про заставу».

Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (надалі Закон №1255-IV) визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 21 Закону №1255-IV до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору.

Статтею 24 Закону №1255-IV визначено, що обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач до моменту звернення до суду із позовом зареєстрував у Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмети обтяження.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги те, що право на звернення стягнення на предмети застави виникло у позивача у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору, відомості про звернення стягнення на предмети застави в судовому порядку банком було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, ринкова вартість предметів застави є достатньою для погашення всієї суми заборгованості за Договором, а доказів погашення суми заборгованості відповідачем надано не було, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо звернення стягнення на предмети застави.

Відповідно до ст. 25 Закону №1255-IV у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Зважаючи на все викладене вище, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та, керуючись положеннями ст. 25 Закону №1255-IV, зазначає, що реалізація предметів застави відбуватиметься шляхом проведення публічних торгів із встановленням початкової ціни продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, у разі задоволення позову - на відповідача.

Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному розмірі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 6 178,72 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 73-74, 76-80, 123-124, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Звернути стягнення на заставлене майно, а саме:

- Вишивальну машину Tajima TFGN2 1212 (680х345) S, серійний номер G2Y20047, належну на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі Договору купівлі-продажу №05/08/2014 від 05.08.2014, та передану в заставу Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г; ) за Договором застави обладнання №2063-123/1 від 24.01.2018 зі змінами та доповненнями, викладеними в Додатковому договорі №1 від 09.04.2021, укладеного між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 ,

- Вишивальну машину Tajima TWMX-C 1501 (550х600) S, 2014 р.в., серійний номерMWX01238, належну на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі Договору купівлі-продажу №18/03/2014 від 18.03.2014, Акта приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 20.03.2014 та передану в заставу Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г; ) за Договором застави обладнання №2063-123 від 09.04.2021, укладеним між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А. та зареєстрованим в реєстрі за№2804,

шляхом проведення публічних торгів, із встановленням початкової ціни продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження та направлення коштів, отриманих від реалізації предметів застави в рахунок погашення заборгованості Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г; ) в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців, буд. 9; ) за Договором кредитної лінії №2063-123 від 24.01.2018, розмір якої становить 411 915,00 грн., в тому числі:

- прострочена заборгованість за основним боргом 325 656,62 грн.;

- прострочені проценти за користування кредитом 25 998,86 грн.;

- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 10 285,82 грн.;

- 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 676,34 грн.;

- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу 46 023,62 грн.;

- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів 3 273,74 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»(01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г; ) в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців, буд. 9; ) судовий збір у розмірі 6 178,72 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.05.2023.

Суддя Крупник Р.В.