ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2023 р. Справа № 910/8711/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Дзенік С.І.

відповідача - Москаленко Д.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Берті"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 (повне рішення складено 23.01.2023)

у справі №910/8711/22 (суддя - Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Енергостройінвест"

до Приватного акціонерного товариства "Берті"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Енергостройінвест" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Берті" про стягнення заборгованості за договором поставки №ТД-12/21/288 від 21.12.2021 у загальному розмірі 636332,47 грн, з яких: 427451,10 грн - основний борг, 74891,36 грн - пеня, 64117,66 грн - штраф, 6279,95 грн - 3% річних та 63592,40 грн - інфляційні втрати.

Позові вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки в частині повної та своєчасної оплати за товар, у зв`язку з чим у Приватного акціонерного товариства "Берті" утворилася спірна заборгованість. Як наслідок, позивачем також нараховані та заявлені до стягнення з відповідача пеня і штраф на підставі п. 6.3 договору, а також 3% річних та інфляційні втрати на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 відкрито провадження у справі №910/8711/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 12.10.2022 за клопотанням відповідача розгляд справи №910/8711/22 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 (повне рішення складено 23.01.2023) у справі №910/8711/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Енергостройінвест" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Берті" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення не з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідач вказує на те, що позивачем не надано суду погоджені сторонами заявки, у яких визначено обсяги, номенклатуру, термін постачання та термін оплати товару, що прямо передбачено умовами договору. Поряд з цим, судом першої інстанції вказана обставина проігнорована.

Також відповідач посилається на те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України м. Бердянськ Запорізької області, де перебувають усі виробничі потужності Приватного акціонерного товариства "Берті", є тимчасово окупованим регіоном. Таким чином, підприємство не веде жодної господарської діяльності і виконання зобов`язань у повному обсязі та у визначені терміни є неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили. Однак, вказані обставини не досліджено судом першої інстанції та не враховано під час ухвалення рішення. Поряд з цим, відповідач також посилається на положення ст. 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ст. 551 ЦК України, що регламентують підстави для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2023 апеляційну скаргу у справі №910/8711/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 апеляційну скаргу у справі №910/8711/22 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

До суду 13.03.2023 від Приватного акціонерного товариства "Берті" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/8711/22, призначено її до розгляду на 25.04.2023, а також встановлено позивачу строк на подання відзиву.

До суду 05.04.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Енергостройінвест" просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

В судове засідання 25.04.2023 з`явився представник позивача, натомість представники відповідача не з`явилися.

Ухвалою від 25.04.2023, з огляду на відсутність належних доказів вручення Приватному акціонерному товариству "Берті" копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, розгляд справи відкладено до 30.05.2023.

На електронну адресу суду 25.04.2023 після завершення судового засідання представником відповідача подано клопотання про оголошення перерви.

03.05.2023 на електронну адресу суду представником відповідача подано заяву про участь у судовому засіданні 30.05.2023 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 вказану заяву задоволено.

В судове засідання 30.05.2023 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи вбачається, що 21.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Енергостройінвест" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Берті" (покупець) укладено договір поставки №ТД-12/21/288, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність (поставити), а покупець - прийняти і оплатити товар на умовах і в порядку, визначеними договором.

Згідно з п. п. 1.2 та 1.2.1 договору загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість, умови та строки поставки і оплати визначаються сторонами у заявках, які є додатками до цього договору, становлять його невід`ємну частину і за своєю суттю та змістом є специфікацією. Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі прийнятих до виконання (погоджених) постачальником заявок покупця. Заявки підписуються сторонами та скріплюються їх печатками у порядку, визначеному п. п. 4.1-4.7 договору.

Відповідно до п. 1.3 договору якість товару повинна відповідати вимогам державних стандартів або технічних умов, які діють на території України, та підтверджується сертифікатом (паспортом) відповідності (якості) виробника товару.

Пунктами 2.1 та 2.3 договору передбачено, що ціна одиниці виміру товару та загальна вартість кожної його партії визначаються сторонами в заявках до даного договору, які є його невід`ємною частиною. Загальна вартість договору не обмежена і визначається шляхом додавання загальної вартості кожної партії товару за всіма заявками та видатковими накладними.

На підставі погоджених сторонами заявок постачальник формує для покупця рахунок на оплату для кожної конкретної поставки продукції (п. 2.4 договору).

Згідно з п. п. 3.1 та 3.2 укладеного правочину розрахунки за кожну партію товару здійснюються безготівковим шляхом у порядку, визначеному в заявках до даного договору, які є його невід`ємною частиною. Оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, визначений у договорі та/або в заявках.

Відповідно до п. п. 4.1 та 4.2 договору поставка товару здійснюється на підставі замовлень (заявок) покупця, форма яких встановлена в додатку №1, погоджених з постачальником, викладених у письмовому вигляді, переданих по електронній пошті (з обов`язковим надсиланням оригіналів) або наданих через представника постачальника. Покупець направляє постачальнику підписану уповноваженою особою та скріплену печаткою заявку на поставку товару, в якій вказується асортимент (вид, марка), кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, загальна вартість, строки та умови поставки (ЕXW або СРТ із зазначенням пункту приймання-передачі товару тощо), строки і порядок розрахунків згідно проведених попередніх переговорів сторін. Постачальник повинен підписати заявку покупця протягом двох робочих днів з дати отримання та направити її покупцю тими ж засобами, якими це замовлення було надіслане, або тим же способом повідомити покупця про неможливість виконання заявки із зазначенням причин такого невиконання.

Заявки, підписані в порядку, передбаченому п. п. 4.1 та 4.2 договору, мають повну юридичну силу до отримання оригіналів цих документів від постачальника. Покупець, отримавши від постачальника факсимільний варіант заявок, повинен протягом 2-х робочих днів направити поштою або кур`єром постачальнику два оригінальні примірники цієї заявки, підписаної уповноваженою особою та скріпленої печаткою покупця. Постачальник протягом 2-х робочих днів з моменту отримання оригіналів заявки підписує її, завіряє своєю печаткою та повертає її один примірник покупцю (поштою або кур`єром) (п. 4.3 договору).

За умовами п. п. 5.1 та 5.2 цієї угоди здача товару постачальником і його приймання покупцем по найменуванню, кількості та якості здійснюється на підставі видаткової накладної відповідно до погодженого сторонами замовлення (заявки). Приймання товару по кількості та якості здійснюється у місці його передачі. Разом з товаром постачальник надає покупцю оригінал товарно-транспортної або видаткової накладної, посвідчення (свідоцтво, сертифікат) про якість тощо. Видаткові накладні на партію товару виписуються постачальником після визначення сторонами фактичної кількості поставленого товару та повинні бути надані покупцю в момент поставки товару.

Згідно з п. 5.4 договору право власності на товар переходить до покупця з моменту фактичного його отримання останнім за видатковою накладною.

Відповідно до п. 5.8 даного правочину претензії по якості (комплектності) товару покупець має право пред`явити протягом 7 днів з моменту його отримання. У цьому випадку покупець проводить його перевірку на відповідність сертифікату якості, стандартам, технічним умовам та умовам договору. Перевірка товару щодо якості (комплектності) повинна проводитись в лабораторіях, які мають всі необхідні дозвільні документи для проведення таких досліджень. Якщо за результатами перевірки в лабораторії виявиться неналежна якість товару, постачальник зобов`язаний протягом 7 календарних днів з дати отримання повідомлення: вивезти товар з недоліками з указаної відповідачем адреси; повернути покупцю грошові кошти в сумі, яка була перерахована за товар неналежної якості, у випадку існування заборгованості у покупця перед постачальником відповідні суми зменшуються на суму, належну до повернення покупцеві шляхом зарахування зустрічних вимог, або протягом 14 календарних днів замінити неякісний товар на якісний.

У разі, коли покупцем було виявлено, що поставлений товар є неякісним, але після його прийняття останнє почало використовувати поставлений товар у своїй господарській діяльності або в інших випадках, покупець повністю втрачає право на заміну неякісного товару або повернення сплачених коштів (у разі попередньої оплати) та зобов`язаний оплатити поставлений товар у строки та розмірі, передбачені договором (п. 5.9 даного договору).

Згідно з п. 9.1 договору останній набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2022, а в частині зобов`язань, що залишилися невиконаними на вказану дату, - до повного виконання таких зобов`язань сторонами. Якщо сторони не менше ніж за 20 календарних днів до закінчення строку дії даного правочину не повідомлять одна одну про бажання його розірвати, то договір вважається автоматично пролонгованим на один календарний рік на тих же умовах. Кількість автоматичних пролонгацій не може перевищувати двох разів.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Енергостройінвест" виставило відповідачу рахунки на оплату товару на загальну суму 439732,00 грн, а саме:

- №ТД-009238 від 19.01.2022 на суму 115530,00 грн;

- №ТД-009675 від 04.02.2022 на суму 81832,00 грн;

- №ТД-009837 від 10.02.2022 на суму 242370,00 грн.

Також судом встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 439732,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №ТД-008519 від 01.02.2022 на суму 115530,00 грн (замовлення №9238 від 19.01.2022), №ТД-008817 від 07.02.2022 на суму 81832,00 грн (замовлення №9675 від 04.02.2022) та №ТД-008922 від 10.02.2022 на суму 242370,00 грн (замовлення №9837 від 10.02.2022).

Вказані видаткові накладні, копії яких містяться в матеріалах справи, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками. Жодних заперечень щодо кількості та асортименту переданого товару ці видаткові накладні не містять. Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які би свідчили про наявність зауважень чи заперечень відповідача відносно якості поставленої продукції за видатковими накладними №ТД-008519 від 01.02.2022 на суму 115530,00 грн та №ТД-008817 від 07.02.2022 на суму 81832,00 грн.

Поряд з цим, Приватне акціонерне товариство "Берті" лише частково сплатило вартість отриманого товару у розмірі 12280,90 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4349 від 21.02.2022 з призначенням платежу згідно рахунку №9238 від 19.01.2022, копія якого міститься в матеріалах справи. У зв`язку з цим, розмір непогашеної відповідачем заборгованості за товар становить 427451,10 грн.

Оскільки відповідачем так і не виконано зобов`язань за договором поставки в частині повної оплати товару, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Енергостройінвест" звернулося з даним позовом до суду та просило стягнути з Приватного акціонерного товариства "Берті" суму основного боргу у розмірі 427451,10 грн. Окрім цього, у зв`язку з порушенням строку оплати за товар позивач також просив на підставі п. 6.3 договору та ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача 74891,36 грн пені, 64117,66 грн штрафу, 6279,95 грн 3% річних та 63592,40 грн інфляційних втрат.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Енергостройінвест" до матеріалів справи не надано заявок, у яких було б визначено обсяги, номенклатуру, термін поставки та термін оплати відповідної партії товару. У відзиві відповідач також зазначив, що відсутні будь-які документи, підписані сторонами, у яких було б визначено термін оплати поставленого товару. Також відповідач заперечив проти наданої позивачем специфікації №1, оскільки у вказаному документі міститься недостовірна інформація.

Поряд з цим, Приватне акціонерне товариство "Берті" також зазначило, що за видатковою накладною №ТД-008922 від 10.02.2022 позивачем поставлена неякісна продукція, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії актів приймання сировини №№1-3 від 16.02.2022, складених в односторонньому порядку представниками випробувально-технічної лабораторії відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що оформлення та підписання сторонами видаткових накладних є наслідком акцептування заявок. Оскільки видаткові накладні були підписані відповідачем без зауважень, останній зобов`язаний здійснити оплату товару. Також судом зазначено, що відсутність в умовах договору чітко встановленого строку для оплати поставленої продукції не позбавляє відповідача обов`язку з оплати товару, оскільки такий строк визначений ст. 692 ЦК України, а саме після прийняття товару або товаророзпорядчих документів на нього. Окрім цього, судом відхилено заперечення відповідача та надані докази з приводу поставки неякісного товару, оскільки зразки поставленої продукції були подані до випробувально-технологічної лабораторії після спливу встановленого сторонами у договорі строку для пред`явлення претензій щодо якості товару і матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з відповідною претензією у строк, визначений укладеним правочином.

З огляду на викладене, за висновками місцевого господарського суду Приватним акціонерним товариством "Берті" порушено умови договору та положення ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, у зв`язку з чим також наявні підстави для стягнення з відповідача сум 3% річних, інфляційних втрат та штрафних санкцій.

Апеляційний суд погоджується з наведеними вище висновками місцевого господарського суду та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 7 ст. 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства, які, у свою чергу, кореспондуються зі ст. 628 ЦК України.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України та ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частинами 1 та 2 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього кодексу.

Так, пунктами 3.1 та 3.2 укладеного правочину передбачено, що розрахунки за кожну партію товару здійснюються безготівковим шляхом у порядку, визначеному в заявках до даного договору, які є його невід`ємною частиною. Оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, визначений у договорі та/або в заявках.

Як було встановлено вище, позивач виставив відповідачу рахунки на оплату товару та в повному обсязі виконав звої зобов`язання за договором шляхом поставки товару на загальну суму 439732,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними. Відповідач здійснив оплату за товар частково на суму 12280,90 грн. Отже, Приватним акціонерним товариством "Берті" не оплачено вартість поставленого позивачем товару на суму 427451,10 грн. Як вірно встановлено місцевим господарським судом, доказів здійснення відповідачем оплати існуючої заборгованості станом на час розгляду даної справи її матеріали не містять.

Частинами 1 та 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції правомірно спростовано заперечення відповідача щодо відсутності в матеріалах справи заявок, у яких визначається строк оплати поставленої продукції, оскільки зі змісту договору вбачається, що оформлення та підписання сторонами видаткових накладних є наслідком акцептування заявок. Поряд з цим, видаткові накладні були підписані відповідачем без зауважень.

Також судом правомірно відхилено заперечення відповідача з приводу відсутності в умовах договору чітко встановленого строку для оплати поставленої продукції, оскільки такий строк визначений ст. 692 ЦК України, а саме після прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Пунктом 5.8 укладеного правочину передбачено, що претензії по якості (комплектності) товару покупець має право пред`явити протягом 7 днів з моменту його отримання. У цьому випадку покупець проводить його перевірку на відповідність сертифікату якості, стандартам, технічним умовам та умовам договору. Перевірка товару щодо якості (комплектності) повинна проводитись в лабораторіях, які мають всі необхідні дозвільні документи для проведення таких досліджень. Якщо за результатами перевірки в лабораторії виявиться неналежна якість товару, постачальник зобов`язаний протягом 7 календарних днів з дати отримання повідомлення: вивезти товар з недоліками з указаної відповідачем адреси; повернути покупцю грошові кошти в сумі, яка була перерахована за товар неналежної якості, у випадку існування заборгованості у покупця перед постачальником відповідні суми зменшуються на суму, належну до повернення покупцеві шляхом зарахування зустрічних вимог, або протягом 14 календарних днів замінити неякісний товар на якісний.

Як було зазначено вище, відповідач вказував на те, що позивачем поставлено неякісний товар за видатковою накладною №ТД-008922 від 10.02.2022 на суму 242370,00 грн.

Поряд з цим, вказані доводи є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, оскільки зразки поставленої продукції були подані до випробувально-технологічної лабораторії після спливу встановленого сторонами у договорі семиденного строку для пред`явлення претензій щодо якості товару. Крім того, матеріали справи взагалі не містять доказів звернення відповідача до позивача з відповідною претензією у строк, визначений п. 5.8 договору, тобто протягом 7 днів з моменту отримання товару.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідач не спростував доводів позивача щодо порушення строків здійснення оплати поставленого товару та не надав суду доказів здійснення такої оплати, суд першої прийшов до вірного висновку з приводу наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу.

Як наслідок встановлення обставин даної справи, колегією суддів відхиляються доводи скаржника з приводу відсутності в умовах договору чітко встановленого строку для оплати товару, а також ненадання позивачем погоджених сторонами заявок, у яких визначено термін оплати товару.

Також відповідач у поданій апеляційній скарзі посилається на те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України м. Бердянськ Запорізької області, де перебувають усі виробничі потужності Приватного акціонерного товариства "Берті", є тимчасово окупованим регіоном. Таким чином, підприємство не веде жодної господарської діяльності і виконання зобов`язань у повному обсязі та у визначені терміни є неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили.

Разом з цим, колегія суддів вважає наведені аргументи безпідставними з огляду на відсутність належних доказів на підтвердження засвідчення факту наявності форс-мажорних обставин, які перешкоджають Приватному акціонерному товариству "Берті" виконувати свої зобов`язання за договором поставки.

Відповідно до п. 7.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору внаслідок виникнення обставин непереборної сили, таких як епідемія, повінь, пожежа, страйк, війна, акти органів влади, що впливають на виконання зобов`язань та перешкоджають виконанню умов договору.

Згідно з п. 7.2 договору сторона, що потрапила під вплив обставин непереборної сили, зобов`язана в письмовій формі повідомити про це іншу сторону не пізніше 10 календарних днів з дня настання таких обставин та у строк 30 днів надати підтверджуючі документи. Несвоєчасне повідомлення про настання обставин непереборної сили у строки, вказані в договорі, позбавляє сторону, що прострочила повідомлення, права посилатися на такі обставини для виправдання.

Сторони погодилися, що достатнім підтвердженням існування обставин непереборної сили є довідка Торгово-промислової палати України (п. 7.4 договору).

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Поряд з цим, відповідно до умов договору поставки відповідач, будучи не в змозі виконати свої зобов`язання з причин форс-мажорних обставин в частині оплати поставленого товару, повинен був у письмовій формі повідомити про це позивача не пізніше 10 календарних днів з дня настання таких обставин та у строк 30 днів надати підтверджуючі документи, а саме довідку (у розумінні закону - сертифікат) Торгово-промислової палати України.

Однак, відповідач вказані умови договору та вимоги закону не виконав.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Проте, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 218 ГК України унормовано, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Аналізуючи та підсумовуючи викладене, колегія суддів вказує на те, що для звільнення від відповідальності за договором відповідачу необхідно довести:

- факт неможливості сплати позивачу грошових коштів за придбаний товар;

- тривалість такої неможливості;

- причинно-наслідковий зв`язок між такою неможливістю та військовою агресією і воєнним станом.

Однак, відповідачем вказані обставини не доведено належними і допустимими доказами.

Також, як було зазначено вище, відповідач у поданій скарзі посилається на положення ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, що регламентують підстави для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій. Поряд з цим, апеляційна скарга містить лише посилання на вказані норми права без зазначення вимог про зменшення штрафних санкцій та без обґрунтування підстав для такого зменшення. При цьому, під час розгляду спору в суді першої інстанції такі аргументи скаржником не заявлялися і матеріали справи не містять відповідного клопотання Приватного акціонерного товариства "Берті" про зменшення розміру штрафних санкцій.

Отже, доводи апеляційної скарги в зазначеній частині колегією суддів відхиляються.

Окрім суми основного боргу у зв`язку з порушенням строку оплати за товар позивач також просив на підставі п. 6.3 договору та ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача 74891,36 грн пені, 64117,66 грн штрафу, 6279,95 грн 3% річних та 63592,40 грн інфляційних втрат.

Відповідно до п. 6.3 договору поставки у випадку прострочення покупцем оплати за поставлену партію товару останній сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої в строк партії товару за кожен день прострочення та штраф у розмірі 15% у випадку прострочення оплати поставленого товару в строк понад 30 днів.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки відповідачем порушено грошове зобов`язання з оплати товару, у тому числі на строк понад 30 днів, наявні підстави для нарахування сум пені та штрафу, а також інфляційних втрат та 3% річних.

Суд першої інстанції, здійснивши перерахунок пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних, дійшов правомірного висновку, що заявлені позивачем до стягнення розміри вищезазначених штрафних санкцій є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та положенням договору, а отже підлягають задоволенню у визначеному Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Енергостройінвест" розмірі.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції та доводів апеляційної скарги рішення в наведеній частині є також обґрунтованим.

Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано факту наявності заборгованості за договором поставки, колегія суддів вважає правомірними висновки місцевого господарського суду про задоволення заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача, які відхилені судом вище, встановлених обставин справи не спростовують.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 у справі №910/8711/22 ухвалено з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Берті" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Берті" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 у справі №910/8711/22 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Берті".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 31.05.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко