ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" травня 2023 р. Cправа № 902/1313/21

за позовом: Вінницького міського центру зайнятості (м.Вінниця, вул. Привокзальна 28)

до: Вінницької обласної прокуратури (21050, м. Вінниця, вул. Монастирська 33)

про стягнення 52670,29 грн виплачених коштів безробітному

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Надтока Т.

за участю представників:

позивача: Клименко Д.С.

відповідача: Качурішен О.В.

В С Т А Н О В И В :

29.12.2021 Вінницький міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Вінницької обласної прокуратури про стягнення 52670,29 грн виплачених коштів безробітному.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/1313/21) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 14.01.2022.

За наслідками розгляду справи 14.01.2022 суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи на 15.02.2022, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

За наслідками розгляду справи 15.02.2022 суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті на 15.03.2022 р., про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену дату судом в судове засідання 15.03.2022 з`явився представник відповідача.

Представник позивача не з`явився, при цьому суд зауважує, що від останнього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв`язку із введенням воєнного стану на всій території України та неможливістю прибути в судове засідання.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про відкладення судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 15.03.2022 повідомлено учасників справи про судовий розгляд справи по суті, що відбудеться 05.04.2022.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача.

В судовому засіданні представником відповідача підтримано клопотання від 04.04.2022р. №15/2-174 вих-22 про зупинення провадження у справі.

Судом було розглянуто клопотання представника відповідача щодо зупинення провадження у справі, яке мотивоване наступним: рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 у справі № 120/2116/20, з-поміж іншого, визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Вінницької області № 403к від 28.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Вінницької області і поновлено її в Вінницькій обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посаді, яку вона займала станом на 29.04.2020 На підставі положень п.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині присудження їй виплати заробітної плати за один місяць.

Не погодившись із рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 р. у справі № 120/2116/20, офіс Генерального прокурора та Вінницька обласна прокуратура оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Офісу Генерального прокурора, Вінницької обласної прокуратури на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Вінницької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 зупинено апеляційне провадження у справі №120/2116/20 до набрання законної сили рішенням у справі № 640/20211/19 про визнання протиправними та нечинними окремих положень Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генеральної прокурора від 03.10.2019 № 221.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.07.2021 р. відкрито касаційне провадження за скаргою Вінницької обласної прокуратури на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 р. у справі №120/2116/20-а про зупинення провадження у справі. Відомості щодо прийняття судом касаційної інстанції рішення за результатами розгляду касаційної скарги у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні.

Відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, наразі судом апеляційної інстанції остаточне рішення по справі № 120/2116/20 не прийнято.

З врахуванням викладеного, на даний час рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 у справі №120/2116/20, яким встановлено факт незаконного звільнення ОСОБА_1 та вирішено поновити безробітного на роботі, не набрало законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 29.04.2020 до Вінницького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні звернулась громадянка ОСОБА_1 , яку 28.04.2020 звільнено з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Вінницької області відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру".

Представник позивача стосовно клопотання про зупинення провадження у справі заперечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі №902/1313/21 до набрання законної сили рішенням у справі № 120/2116/20 виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Остаточне рішення, яке буде прийнято у справі № 120/2116/20 безпосередньо впливає на результати розгляду справи № 902/1313/21, оскільки, предмет дослідження справи № 120/2116/20 має преюдиціальне значення для спору в справі № 902/1313/21.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про зупинення розгляду справи № 902/1313/21 до набранням законної сили рішення № 120/2116/20.

Ухвалою суду від 05.04.2022 задоволено клопотання представника відповідача від 04.04.2022р. №15/2-174 вих-22 про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі № 902/1313/21 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 120/2116/20. Зобов`язано учасників справи повідомити Господарський суд Вінницької області про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі з наданням завіреної копії процесуального документу, прийнятого за результатами розгляду справи № 120/2116/20.

17.04.2023 до суду від Вінницької обласної прокуратури надійшла заява (вх. № канц. 01-34/3604/23 від 17.04.2023) про поновлення провадження у справі, оскільки підстави з яких було зупинено провадження у даній справі відпали.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 230 ГПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Ухвалою суду від 21.04.2023 поновлено провадження у справі № 902/1313/21. Повідомлено учасників справи про розгляд справи по суті, що відбудеться 23.05.2023.

На визначену дату судом з`явився прокурор та представник відповідача.

Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити в позові в повному обсязі.

Представник позивача підтримав позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

29.04.2020 до Вінницького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні звернулась громадянка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 28.04.2020 звільнена з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Вінницької області, відповідно до п. 9 ч. І ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

29.04.2020 ОСОБА_1 надано статус безробітного та відповідно до ч.1 ст. 22 ч.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

14.12.2020 під час чергового відвідування центру зайнятості ОСОБА_1 надала рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 у справі № 120/2116/20-а та копію наказу Вінницької обласної прокуратури 10.12.2020 року № 506к про поновлення її на посаді прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Вінницької області з 29.04.2020, згідно рішення суду.

10.12.2020 ОСОБА_1 знята з обліку у Вінницькому міському центрі зайнятості, як безробітна у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду, відповідно до п 2 ч.І ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення». За період перебування на обліку в центрі зайнятості (з 29.04.2020 по 09.12.2020) ОСОБА_1 виплачено допомогу по безробіттю в сумі 52 670,29 грн (п`ятдесят дві тисячі шістсот сімдесят грн. 29коп.).

Відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

На підставі п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» та керуючись ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, з метою досудового врегулювання спору Вінницьким міським центром зайнятості направлено Вінницькій обласній прокуратурі претензію від 18.12.2020року № 09-07/8483-20 про відшкодування суми виплаченого матеріального забезпечення у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду. В отриманій відповіді №21-5вих.-21 від 11.01.2021 року зазначено, що вимога щодо відшкодування суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_1 є передчасною оскільки рішення суду першої інстанції не набрала законної сили та оскаржується сторонами у апеляційному порядку.

03.06.2021 ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду в справі № 120/2116/20-а провадження по розгляду апеляційної скаргу Офісу Генерального прокурора та Вінницької обласної прокуратури зупинено до набрання законної сили рішення у справі № 640/20211/19. Однак, з 10.02.2020 року в справі № 640/20211/19 не винесено жодного процесуального документу та станом на день подання позовної заяви справа залишається нерозглянутою.

Таким чином, у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду, прокуратура Вінницької області на підставі п. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття», зобов`язана повернути суму виплаченого безробітному забезпечення та вартість наданих соціальних послуг. Однак, станом на день подання позовної заяви Відповідачем кошти не повернуті.

Однак, суд зауважує, що ухвалою суду від 05.04.2022 задоволено клопотання представника відповідача від 04.04.2022р. №15/2-174 вих-22 про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі № 902/1313/21 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 120/2116/20.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 р. у справі № 120/2116/20, з-поміж іншого, визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Вінницької області № 403к від 28.04.2020 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Вінницької області і поновлено її в Вінницькій обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посаді, яку вона займала станом на 29.04.2020 р. На підставі положень п.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині присудження їй виплати заробітної плати за один місяць.

Не погодившись із рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 р. у справі № 120/2116/20, офіс Генерального прокурора та Вінницька обласна прокуратура оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Офісу Генерального прокурора, Вінницької обласної прокуратури на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Вінницької обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 зупинено апеляційне провадження у справі №120/2116/20 до набрання законної сили рішенням у справі № 640/20211/19 про визнання протиправними та нечинними окремих положень Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генеральної прокурора від 03.10.2019 р. № 221.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.07.2021 р. відкрито касаційне провадження за скаргою Вінницької обласної прокуратури на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 р. у справі №120/2116/20-а про зупинення провадження у справі. 09.03.2023 постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду скасовано ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2023 у справі № 120/2116/20-а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно з ст. 4 Цивільного кодексу України актами цивільного законодавства є також інші закони України, які прийняті відповідно до Конституції України.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне cтрахування на випадок безробіття" визначено, що законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно - правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із п. 8 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Статтями 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Відповідно до п. 10, п. 11 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та фізичні особи, які використовують найману працю, найманий працівник - це фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи.

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до норм п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, законодавством передбачено право позивача стягувати з відповідача суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок відповідача як роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Аналогічна правова позиція висвітлена у численних постановах Верховного Суду, зокрема, від 12.07.2018 у справі №914/586/17, від 09.07.2018 у справі № 914/1875/17, від 12.06.2018 у справі № 914/2087/17.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Як встановлено судом вище, Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2023 у справі № 120/2116/20-а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову.

Суд вважає, що прийняття постанови постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2023 у справі № 120/2116/20-а, якою скасоване судове рішення, яке стали підставою для ухвалення судового рішення, щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 , є підставою для прийняття рішення про відмову у задоволені позову Вінницького міського центру зайнятості до Вінницької обласної прокуратури про стягнення 52 670,29 грн заборгованості з виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення на роботі за рішенням суду.

Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, позов Вінницького міського центру зайнятості задоволенню не підлягає.

Витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 2 270,00 грн залишаються за позивачем відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327, ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити.

2. Понесені судові витрати залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч.1 стт.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення протягом двох днів з дня складання направити учасникам справи в електронній формі на офіційні електронні адреси та на електронні адреси: позивача: ; відповідача: .

Повне рішення складено 29 травня 2023 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (м.Вінниця, вул. Привокзальна 28)

3 - відповідачу (21050, м.Вінниця, вул. Монастирська 33)