ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2023 р. Справа№ 910/14567/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання: Новосельцеві О.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2023

у справі №910/14567/22 (суддя - Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова Надія"

до Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес"

про стягнення заборгованості у розмірі 525 506,72 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернова Надія" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 525 506,72 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на неналежне виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого товару за договором поставки від 10.02.2021 №КЗ-10/02/2021ОС, у зв`язку з чим, позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 408 169,25 грн, пені у розмірі 20 408,46 грн, трьох процентів річних у розмірі 9 964,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 86 965,01 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2023 позов задоволено повністю.

Стягнуто з ПНВК "Інтербізнес" на користь ТОВ "Зернова Надія" 408 169,25 грн заборгованості, 9 964,00 грн трьох процентів річних, 86 965,01 грн інфляційних втрат, 20 408,46 грн пені та судовий збір у розмірі 7 882,60 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 408 169,25 грн основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач, в порушення приписів Цивільного кодексу України та умов спірного договору, не здійснив оплату отриманого товару в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином.

Крім того, місцевий господарський суд, перевіривши розрахунок трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені дійшов висновку, що ця частина позовних вимог також підлягає задоволенню у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПНВК "Інтербізнес" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2023 в частині стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних у розмірі 9 964,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 86 965,01 грн та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким стягнути з ПНВК "Інтербізнес" на користь ТОВ "Зернова Надія" три проценти річних у розмірі 8 154,63 грн та інфляційні втрати в с умі у розмірі 69 304,04 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, оскільки місцевий господарський суд не здійснив перевірку правильності розрахунку та не врахував моменту виникнення у відповідача обов`язку оплати поставленого товару.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відзив (клопотання) на апеляційну скаргу 17.05.2023 у якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити та розгляд апеляційної скарги провести без участі представника позивача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2023 апеляційну скаргу ПНВК "Інтербізнес" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Майданевич А.Г., суддів: Коротун О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 залишено без руху апеляційну скаргу ПНВК "Інтербізнес" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2023 у справі №910/14567/22 та надано строк для усунення недоліків, а саме надання доказів сплати судового збору у розмірі 3 721,50 грн та доказів направлення копії апеляційної скарги з додатками ТОВ "Зернова Надія".

24.04.2023 від ПНВК "Інтербізнес" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надано докази сплати судового збору та докази направлення копії апеляційної скарги з додатками позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПНВК "Інтербізнес" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2023 у справі №910/14567/22 та справу призначено до розгляду на 22.05.2023, витребувано матеріали справи №910/14567/22 у Господарського суду міста Києва.

17.04.2023 матеріали справи №910/14567/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Явка учасників у судове засідання

Позивач у судове засідання, призначене на 22.05.2023, не з`явився, проте через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 2 частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок суду відкласти розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційне провадження у даній справі відкрито ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2023 та направлена сторонам на електронною поштою.

Натомість, в підтвердження перебування представника апелянта - адвоката Шабельник К.П., станом на день призначеного судового засідання - 22.05.2023 у відпустці, надано наказ №25/в датований 04.05.2023.

Таким чином, надаючи представнику відпустку, апелянт вже був обізнаний про призначене судове засідання, та не вчинив дій щодо направлення у судове засідання іншого представника.

Так, колегія суддів зазначає, що товариство не обмежене у праві вибору представника і у рамках свого права користується можливістю залучити будь-якого іншого представника для представництва своїх інтересів та участі у судовому засіданні. До того ж викладена скаржником у апеляційній скарзі правова позиція відома суду та іншим учасникам процесу, зміненою бути не може, а участь представників сторін у судових засіданнях не визнавалася апеляційним господарським судом обов`язковою.

Відтак, зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за відсутності представника відповідача.

Судом, при цьому, також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, а обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2023 у справі №910/14567/22 оскаржується відповідачем в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, а тому враховуючи вимоги частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача в межах викладених скаржником доводів та вимог підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10.02.2021 між ТОВ "Зернова Надія" (постачальник) та ПНВК "Інтербізнес" (покупець) укладено договір поставки №КЗ-10/02/2021ОС, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити га передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити - олію соєву.

Відповідно до пункту 2.1 договору, умови, строки поставки, асортимент, кількість та ціна товару, який поставляється відповідно до договору, визначається сторонами у специфікаціях (додатках) до цього договору, які є його невід`ємними частинами. Під партією товару, сторони розуміють кількість товару фактично прийнятого покупцем по одній видатковій накладній.

Згідно з пунктом 3.1 договору поставка здійснюється на умовах "DAP" правил Інкотермс-2010, а саме: постачальник зобов`язаний замовити і оплати поставку (перевезення) товару до місця призначення (поставки) вказаного в пункті 3.5 даного договору, якщо інше місце призначення не визначене сторонами в специфікації на відповідну партію товару.

За умовами пункту 3.5 договору датою поставки товару/партії товару вважається дата підписання належним представником покупця видаткової накладної на фактично прийнятий покупцем товар/партію товару, що проводиться після розвантаження в місці призначення (поставки), а саме: склад покупця за адресою: місто Київ, Броварський проспект, 99.

Пунктом 3.7 договору встановлено, що постачальник зобов`язаний в день поставки товару надати покупцю наступні документи на товар:

- оригінал рахунку;

- в залежності від обраного виду транспорту: товарно-транспортна накладна (ТТН) (оригінал), оформлена у відповідності до вимог встановлених чинним законодавством України або залізнична накладна (оригінал);

- видаткова накладна на партію товару (оригінал);

- посвідчення про якість завірене печаткою на кожну транспорту одиницю (оригінал), або оригінал посвідчення про якість виробника товару, завірене мокрою печаткою постачальника в разі якщо постачальник і виробник товару не являються однією юридичною особою;

- копія експертного висновку, засвідчена печаткою постачальника та підписом копія вірна;

- за окремою попередньою письмовою вимогою покупця - оригінал ветеринарного свідоцтва (даний документ не надається при поставці олії соєвої та/або соняшникової);

- копія сертифікату на вміст ГМО завірена печаткою постачальника та підписом уповноваженої особи, або інше документальне належним чином засвідчене підтвердження, передбачене чинним законодавством України, відсутності вмісту ГМО (даний документ не надається при поставці олії соєвої та/або соняшникової макухи чи шроту соняшникового);

- карантинний сертифікат в разі коли сировина імпортна, ввезена із карантинної зони або ввозиться в карантинну зону;

- оригінал довідки про походження товару, підписаної уповноваженою особою та завіреної печаткою постачальника

За умовами пункту 4.4 договору розрахунки за поставлений згідно з договором товар здійснюються шляхом перерахунку коштів покупцем на поточний рахунок постачальника, вказаний в даному договорі або повідомлений постачальником покупцю згідно умов цього договору, у наступному порядку:

- 80% вартості товару згідно відповідної специфікації (додатку) - не пізніше 3 (трьох) банківських днів після розвантаження товару в місці (поставки) призначення та підписання видаткової накладної покупцем.

- 20% вартості товару згідно відповідної специфікації (додатку) - після реєстрації податкової накладної та надання всіх супровідних документів, згідно з пунктом 3.7 цього договору.

Специфікацією від 23.02.2022 №8 до спірного договору поставки сторони узгодили найменування товару, кількість, ціну, загальну суму в розмірі 1 032 000,00 грн.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв товар, що підтверджується видатковою накладною від 24.02.2022 №107 на суму 1 039 739,90 грн, товарно-транспортними накладною.

Відповідач здійснив часткову оплату за отриманий товар у загальному розмірі 631 570,65 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача, платіжними інструкціями.

11.11.2022 позивач надіслав на адресу відповідача претензію №1-2022 з вимогою сплатити заборгованість за договором у розмірі 408 169,25 грн, що підтверджується копіями фіскальних чеків, роздруківками з офіційного сайту АТ "Укрпошта". Проте вказана претензія не була розглянута відповідачем.

Звертаючись з позовом, позивач вказав, що відповідачем порушено умови договору поставки від 10.02.2021 №КЗ-10/02/2021ОС щодо повної сплати заборгованості. У результаті чого, позивач просив суд стягнути з відповідача 525 506,72 грн, з яких: 408 169,25 грн - основна заборгованість, 86 965,01 грн - інфляційні втрати, 20 408,46 грн - пеня, 9 964,00 грн - три проценти річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до пункту 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору поставки від 10.02.2021 №КЗ-10/02/2021ОС позивач передав, а відповідач прийняв товар, що підтверджується видатковою накладною від 24.02.2022 №107 на суму 1 039 739,90 грн, товарно-транспортною накладною, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. Відповідач здійснив часткову оплату за отриманий товар у загальному розмірі 631 570,65 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача, платіжними інструкціями.

Також місцевим господарським судом встановлено, що обов`язок відповідача по оплаті отриманого товару в розмірі 1 039 739,90 грн на момент розгляду даної справи настав, у зв`язку з чим, заборгованість ПНВК "Інтербізнес" перед ТОВ "Зернова Надія" за договором поставки від 10.02.2021 №КЗ-10/02/2021ОС становить 408 169,25 грн.

Водночас, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів ТОВ "Зернова Надія" в розмірі 408 169,25 грн.

Отже, відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов спірного договору, не здійснив оплату отриманого товару в повному обсязі, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 408 169,25 грн основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У позовній заяві позивач також просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 20 408,46 грн, нараховану на суму заборгованості у розмірі 408 169,00 грн.

Суд першої інстанції, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору, дійшов висновку, ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Водночас, наведені вище обставини та задоволені судом першої інстанції вимоги позивача відповідачем не оскаржувались.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 86 965,01 грн інфляційних втрат, нарахованих з березня 2022 року по грудень 2022 року, та 9 964,00 грн трьох процентів річних, нарахованих з 25.02.2022 по 19.12.2022 на загальну суму заборгованості у розмірі 408 169,00 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Суд першої інстанції, перевіривши розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Водночас, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, пунктом 4.4 договору сторони встановили, що розрахунки за поставлений згідно з договором товар здійснюються шляхом перерахунку коштів покупцем на поточний рахунок постачальника, вказаний в даному договорі або повідомлений постачальником покупцю згідно умов цього договору, зокрема, 80% вартості товару згідно відповідної специфікації (додатку) - не пізніше 3 (трьох) банківських днів після розвантаження товару в місці (поставки) призначення та підписання видаткової накладної покупцем.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розвантаження товару відбулось 24.02.2022 (четвер), у зв`язку з чим 01.03.2022 був останній день оплати 80% від вартості товару (1 039 739,90 грн), а саме - 831 791,92 грн.

При цьому відповідачем вже було оплачено 631 570,64 грн.

Отже, з 02.03.2022 почалась прострочка оплати 200 221,28 грн (831 791,92 грн - 631 750,64 грн).

Крім того, у пункті 4.4 договору сторони встановили, що розрахунки за поставлений згідно з договором товар здійснюються шляхом перерахунку коштів покупцем на поточний рахунок постачальника, вказаний в даному договорі або повідомлений постачальником покупцю згідно умов цього договору, зокрема, 20% вартості товару згідно відповідної специфікації (додатку) - після реєстрації податкової накладної та надання всіх супровідних документів, згідно з пунктом 3.7 цього договору.

Тобто, 207 947,98 грн (20% від 1 039 739,90 грн) відповідач повинен сплатити лише після реєстрації позивачем податкової накладної.

З наданих позивачем квитанцій до податкових накладних вбачається, що податкову накладну від 23.02.2022 №51 на суму 631 570,64 грн з ПДВ позивач зареєстрував 06.06.2022, а податкову накладну від 24.02.2022 №52 на суму 408 169,25 грн з ПДВ - 07.06.2022.

Таким чином, обов`язок оплати 207 947,98 грн у відповідача виник після 07.06.2022.

Здійснивши власний розрахунок вищенаведених компенсаційних виплат, колегія суддів погоджується з розрахунком скаржника, згідно з яким стягненню з останнього на користь позивача підлягають 8 154,63 грн трьох процентів річних та 69 304,04 грн інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ПНВК "Інтербізнес", скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2022 у справі №910/14567/22 в частині стягнення 17 660,97 грн інфляційних втрат та 1 809,37 грн трьох процентів річних, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, судом першої інстанції прийняте рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2023 у справі №910/14567/22 підлягає частковому скасуванню з прийняттям у справі нового рішення суду про часткове задоволення позову.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 231, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2023 у справі №910/14567/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2023 у справі №910/14567/22 скасувати частково.

3. Викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:

« Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" (03115, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 121 В; ідентифікаційний код 01200244) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова Надія" (01013, місто Київ, вулиця Будіндустрії, будинок 5, офіс 311; ідентифікаційний код 43042185) заборгованість у розмірі 408 169 (чотириста вісім тисяч сто шістдесят дев`ять) грн 25 коп, три проценти річних у розмірі 8 154 (вісім тисяч сто п`ятдесят чотири) грн 63 коп, інфляційні втрати у розмірі 69 304 (шістдесят дев`ять тисяч триста чотири) грн 04 коп, пеню у розмірі 20 408 (двадцять тисяч чотириста вісім) грн 46 коп та судовий збір у розмірі 7 590 (сім тисяч п`ятсот дев`яносто) грн 54 коп».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова Надія" (01013, місто Київ, вулиця Будіндустрії, будинок 5, офіс 311; ідентифікаційний код 43042185) на користь Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" (03115, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 121 В; ідентифікаційний код 01200244) 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одна) грн 50 коп витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги».

5.Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва».

6. Матеріали справи №910/14567/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню у касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 24.05.2023.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім