ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2023 р. Справа №914/2964/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства ПАВО ГРУП б/н від 03.03.2023 року (вх. № 01-05/686/23 від 07.03.2023 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 07.02.2023 року (суддя Б.І. Яворський; повний текст рішення складено 13.02.2023 року)

у справі № 914/2964/22

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях

до відповідача: Приватного підприємства ПАВО ГРУП (надалі ПП ПАВО ГРУП)

про стягнення 725021,27 грн. заборгованості,

за участю:

від позивача: Савко Н.В. (самопредставництво юридичної особи);

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

25.11.2022 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства ПАВО ГРУП про стягнення 725021,27 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за відповідачем згідно договору оренди нерухомого державного майна №142 від 03.09.2015 (нова редакція від 22.12.2021) обліковується заборгованість в розмірі 725021,27 грн. за орендоване ним у лютому 2022 року (23 дні) майно, з яких: 600346,56 грн. основного боргу та 124674,71 грн. пені.

Рішенням господарського суду Львівської області від 07.02.2023 року у справі №914/2964/22 (суддя Б.І. Яворський) повністю задоволено позовні вимоги. Стягнуто з Приватного підприємства «ПАВО-ГРУП» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях 600346,56 грн. заборгованості з орендної плати, 124674,71 грн. пені та 10875,32 грн судового збору (а.с. 67-71).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди нерухомого державного майна №142 від 03.09.2015 (у новій редакції від 22.12.2021). Матеріалами справи підтверджено, що відповідач користувався частиною нежитлового приміщення загальною площею 130,0 кв.м, яке розташоване на другому поверсі будівлі під літ «Б-3» - новий аеровокзал ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» за адресою: м.Львів, вул.Любінська, 168 та перебуває на балансі ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького». Суд встановив факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо вчасної сплати орендної плати за лютий 2022 (23 дні), а відтак дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача залишку заборгованості по орендній платі в сумі 600346,56 грн. підлягає задоволенню. Водночас, умовами п.3.9 розділу ІІ договору оренди нерухомого державного майна №142 від 03.09.2015 (у новій редакції від 22.12.2021) сторони погодили, що на суму заборгованості орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення перерахування орендної плати. Місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок, дійшов висновку, що до стягнення підлягає заявлена позивачем сума пені за несвоєчасну оплату орендної плати у розмірі 124674,71 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ПП «ПАВО ГРУП» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального. Зазначає, що на ПП «ПАВО ГРУП» поширюється надання орендної знижки щодо сплати орендної плати за договором оренди нерухомого державного майна, що належить до державної власності від 03.09.2015 №142 (нова редакція), відповідно до пункту 14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, п. 129/1 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 та від 15.07.2020 №611, оскільки орендні правовідносини в частині цільового використання орендованого майна за договором оренди в новій редакції не змінилися, а продовжилися за результатами отримання перемоги орендаря на аукціоні з продовження чинного договору оренди. Відтак, на орендаря розповсюджувалися встановлені Кабінетом Міністрів України обмежувальні карантинні заходи, та ухвалені останнім рішення про надання орендних знижок за договорами оренди майна, яке використовується за певними цільовими призначеннями, визначеними у такому рішенні. На переконання скаржника наказ РВ ФДМУ по Львівській, Закарпатській, та Волинській областях від 09.02.2022р. №00396 «Про відміну застосування знижки при нарахуванні орендної плати» суперечить пункту 14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, пункту 129/1 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020р. №483. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 07.02.2023 року у справі №914/2964/22 та ухвалити нове рішення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що у постанові Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" міститься посилання на Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786, де було вказано конкретне цільове призначення для використання орендарем нерухомого майна. Відповідно, відсоток суми нарахування орендної плати, вказаний у постанові Кабінету Міністрів України від 15.07.202 №611, здійснювався, враховуючи цільове призначення використання нерухомого майна. Проте, постанова Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 втратила чинність 19.06.2021. Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 03.09.2015 №142, викладений у новій редакпії 22.12.2021, укладався, враховуючи зміни законодавства. Позивач звертає увагу, що балансоутримувачем, Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького", надано інформацію про об`єкт оренди, необхідну для внесення в ETC для продовження на аукціоні договору оренди державного нерухомого майна від 03.09.2015 №142 (Орендар - ПП "ПАВО ГРУП"), про що вказується у п. 7 змінюваних умов договору оренди, де зазначено, що майно не може бути використано за певними групами цільових призначень. При цьому, не зазначено, що майно може передаватися в оренду лише з метою розміщення магазину безмитної торгівлі (продаж продовольчих, непродовольчих товарів, алкогольних, тютюнових виробів та інших груп товарів). Просить рішення господарського суду Львівської області від 07.02.2023 у справі № 914/2964/22 залити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розгляд клопотань

28.04.2023 року на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява (вх. № 01-05/1356/23 від 28.04.2023 року) про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 914/352/23 (а.с. 136).

Клопотання мотивоване тим, що господарським судом Львівської області розглядається справа № 914/352/23 за позовом ПП «ПАВО ГРУП» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про скасування наказу РВ ФДМУ по Львівській, Закарпатській та Волинській областях № 00396 від 09.02.2022 «Про відміну застосування знижки при нарахуванні орендної плати» та зобов`язання надати орендну знижку згідно договору оренди нерухомого державного майна № 142 від 03.09.2015 (нова редакція від 22.12.2021).

Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання.

Відповідач не делегував свого представника у судове засідання, про причини неявки не повідомив. Згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 850, відповідачу 09.05.2023 вручено ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2023 про відкладення розгляду справи №914/2964/22 на 22.05.2023 о 12 год. 30 хв.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання уповноважених представників сторін у справі. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника відповідача.

Колегія суддів дослідила зміст клопотання і прийшла до висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі № 914/2964/22, беручи до уваги наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

У своєму клопотанні відповідач не навів жодних конкретних обставин, за яких апеляційна скарга у справі № 914/2964/22 не може бути розглянута до вирішення іншої справи № 914/352/23.

В даній справі суд не позбавлений можливості з`ясувати всі обставини, що мають важливе значення для розгляду апеляційної скарги ПП «ПАВО ГРУП» на рішення господарського суду Львівської області від 07.02.2023 року.

Зупинення провадження у справі за відсутності належних підстав для цього мало б наслідком невиправдане затягування судового процесу та порушення вимог щодо розумної тривалості розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що правові підстави для зупинення провадження у справі № 914/2964/22 на стадії апеляційного провадження відсутні, тому в задоволенні поданого клопотання відмовляє.

Представник позивача в судовому засіданні просив залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 07.02.2023 у справі № 914/2964/22, апеляційну скаргу ПП «ПАВО ГРУП» без задоволення.

Обставини справи

03 вересня 2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Львівській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (Орендодавець), Приватним підприємством «ПАВО ГРУП» (Орендар) та ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» (Балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №142 (нова редакція від 22.12.2021). Згідно із п. 1.1 розділу ІІ незмінювані умови договору Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 умов (а.с. 7-14).

Об`єкт оренди - частина нежитлового приміщення загальною площею 130,0 кв.м, яке розташоване на другому поверсі будівлі під літ «Б-3» - новий аеровокзал ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» за адресою: м.Львів, вул.Любінська, 168, та перебуває на балансі ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» (підпункт 4.1 пункту 4 змінюваних умов договору).

Згідно із п. 1.2 розділу ІІ незмінювані умови договору майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 умов.

Пунктом 7 змінюваних умов договору передбачено цільове призначення майна: об`єкт може бути використаний за будь-яким цільовим призначенням, крім таких груп цільових призначень: цільове призначення: за будь-яким цільовим призначеннм із обмеженням щодо використання майна для розміщення об`єктів, перелік яких визначений в додатку 3 Порядку у кількості не більше як п`ять груп з відповідного переліку, а саме: 1. Офісні приміщення, коворкінги. Об`єкти поштового зв`язку та розміщення суб`єктів господарювання, що надають послуги з перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень. Редакції засобів масової інформації, видавництва друкованих засобів масової інформації та видавничої продукції. Ломбарди, відділення банків, інших провайдерів фінансових послуг. 2. Заклади охорони здоров`я, клініки, лікарні, приватна медична практика. Аптеки. Ветеринарні лікарні (клініки), лабораторії ветеринарної медицини, ветеринарні аптеки. Медичні лабораторії. 3. Пункти обміну валюти, банкомати, платіжні термінали. Торговельні автомати. Розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, суб`єктів підприємницької діяльності, які надають послуги зв`язку, послуги доступу до Інтернету, телекомунікації, передання сигналу мовлення. Розміщення зовнішньої реклами на будівлях і спорудах. Продаж книг, газет і журналів. 4. Майстерні, ательє. Салони краси, перукарні. Надання інших побутових послуг населенню. 5. Склади. Камери схову, архіви.

Вартість зазначеного орендованого майна визначена у п. 6 змінюваних умов договору.

Відповідно п.2.1 розділу ІІ незмінювані умови договору Орендар вступає в строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі підписаний між сторонами одночасно з підписанням цього договору.

Пунктами 3.1, 3.3 розділу ІІ незмінювані умови договору сторони погодили, що орендна плата становить суму, визначену у п.9 умов. Орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у п.16 умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди.

У п.16 змінюваних умов договору сторони визначили співвідношення розподілу орендної плати - Державному бюджету 70% суми орендної плати та 30% суми орендної плати Балансоутримувачу.

На суму заборгованості Орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення перерахування орендної плати (п.3.9 розділу ІІ незмінювані умови договору).

Згідно п.3.10 незмінюваних умов договору надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету або Балансоутримувачу, підлягає в установленому порядку зарахуванню в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого зарахування у зв`язку з припиненням орендних відносин - поверненню Орендарю. Сума орендної плати, сплаченої авансом відповідно до п.3.5 цього договору, підлягає зарахуванню в рахунок сплати орендної плати за перші місяці оренди за цим договором.

За умовами п.12.1 змінювані умови договору цей договір діє 5 років з 22.12.2021 по 21.12.2026.

Позивач стверджує, що за період 01-23 лютого 2022 року відповідачу було нараховано 1085996,81 грн. орендної плати і станом на 07.10.2022 заборгованість з орендної плати, з урахуванням існуючої переплати відповідача, становить 600346,56 грн.

17.10.2022 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях на адресу відповідача скеровано претензію №11-11-03656 від 14.10.2022 про оплату існуючої заборгованості, яка залишена без задоволення (а.с. 16).

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за орендоване ним у лютому 2022 року (23 дні) майно в розмірі 600346,56 грн. основного боргу та 124674,71 грн. пені.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Судом встановлено, що 03 вересня 2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Львівській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (Орендодавець), Приватним підприємством «ПАВО ГРУП» (Орендар) та ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» (Балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №142 (нова редакція від 22.12.2021).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором найму (оренди) нерухомого майна, відтак, спірні правовідносини регулюються нормами Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічно ч. 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає та зобовязується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №142 (нова редакція від 22.12.2021), відповідач користувався частиною нежитлового приміщення загальною площею 130,0 кв.м, яке розташоване на другому поверсі будівлі під літ «Б-3» - новий аеровокзал ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» за адресою: м.Львів, вул.Любінська, 168 та перебуває на балансі ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького».

Стаття 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає стартову орендну плату та її строк.

Згідно ч. 1 ст.762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 4 ст. 762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст. 286 ГК України).

Частиною 4 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

При цьому, постановою КМУ від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди держаавного та комунального майна у період воєнного стану» визначено, що за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р, або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розташоване в аеропортах державної форми власності, починаючи з 24 лютого 2022 року і до моменту відновлення авіаційної діяльності таких аеропортів (підпункт 42 пункту 1 постанови).

В письмових поясненнях від 06.02.2023 № 14-11-00572, наданих господарському суду Львівської області, позивач зазначає, що нарахування орендної плати орендарям у передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 розмірах є державним регулюванням такої плати. З огляду на наведене, Регіональним відділенням звільнено ПП «ПАВО ГРУП» від орендної плати з 24.02.2022 (а.с. 58-59).

Як зазначалось вище, пунктами 3.1, 3.3 розділу ІІ незмінюваних умов договору сторони погодили, що орендна плата становить суму, визначену у п.9 умов. Орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у п.16 умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди.

Відтак, обов`язок сплати орендних платежів у Орендаря ПП «ПАВО ГРУП» наставав щомісячно 15 числа місяця, наступного за звітним.

За приписами статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Згідно із вимогами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо вчасної сплати орендної плати за лютий 2022 (23 дні) згідно договору оренди нерухомого державного майна №142 від 03.09.2015 (нова редакція від 22.12.2021).

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості по орендній платі та пені до державного бюджету, у відповідача за період 01-23 лютого 2022 року (23 дні) обліковується заборгованість з орендної плати в розмірі 600346,56 грн., та 124674,71 грн. пені (а.с. 15).

Водночас, відповідач не надав доказів спростування такої заборгованості.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що на ПП «ПАВО ГРУП» поширюється надання орендної знижки щодо сплати орендної плати за договором оренди нерухомого державного майна, що належить до державної власності від 03.09.2015 №142 (нова редакція), відповідно до пункту 14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, п. 129/1 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 та від 15.07.2020 №611.

Разом з тим, у постанові Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" міститься посилання на Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786, де було вказано конкретне цільове призначення для використання орендарем нерухомого майна. Відповідно, відсоток суми нарахування орендної плати, вказаний у постанові Кабінету Міністрів України від 15.07.202 №611, здійснювався, враховуючи цільове призначення використання нерухомого майна. Проте, постанова Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 втратила чинність 19.06.2021.

Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 03.09.2015 №142, викладений у новій редакпії 22.12.2021, враховуючи відповідні зміни законодавства.

Виходячи з аналізу вищенаведених правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за лютий 2022 (23 дні), згідно договору оренди нерухомого державного майна №142 від 03.09.2015 (нова редакція від 22.12.2021) в сумі 600346,56 грн. підлягає задоволенню, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

В силу положень статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Умовами п. 3.9 розділу ІІ незмінювані умови договору сторони погодили, що на суму заборгованості Орендаря із сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення перерахування орендної плати.

Згідно поданого розрахунку позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 124674,71 грн.

Місцевий господарський суд, перевіривши підстави, строки та правильність нарахування пені, дійшов висновку, що такий здійснено вірно, у відповідності до встановлених обставин справи.

Суд апеляційної інстанції перевірив правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку та вважає його арифметично вірним.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Львівської області від 07.02.2023 у справі №914/2964/22.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства ПАВО ГРУП б/н від 03.03.2023 року (вх. № 01-05/686/23 від 07.03.2023 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 07.02.2023 року у справі № 914/2964/22 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех