СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Харків Справа № 922/2356/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А. , суддя Гребенюк Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" (вх.№591Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2023 у справі № 922/2356/22 (повний текст якого складено та підписано 07.03.2023 в приміщенні господарського суду Харківської області суддею Погореловою О.В.)

за позовом ТОВ "Алекзо", м. Харків

до ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор", м. Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Алекзо", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор", в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 14 624,00 грн. штрафних санкцій, що утворились внаслідок понаднормативного простою транспортного засобу. В обґрунтування позову позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору-заявки №251022/1 від 25.10.2022. Судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 2481,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., позивач просив покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.03.2023 у справі № 922/2356/22 позов задоволено повністю.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" (61052, м. Харків, вул. Різдвяна, 29-А, кім. 901, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Алекзо" (61038, м. Харків, вул. Михайлика, 2, кв. 47, ) - 14624,00 грн. штрафу, 2481,00 грн. судового збору та 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції не було направлено ухвали про відкриття провадження у справі на офіційну електронну адресу відповідача, зазначену позивачем у позовній заяві. З урахуванням наведеного апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив принцип рівності сторін розглянувши справу без належного повідомлення відповідача про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не застосував ті норми матеріального права, які підлягають застосуванню, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Так, суд першої інстанції вирішив, що правовідносини по даному спору регулюються нормами ЦК України (глави 63-65), ГК України (ст.ст. 306-316), а також нормами ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність», проте в договорі - заявці, укладеному між сторонами чітко зазначено, що перевезення вантажу здійснюється відповідно до вимог конвенції про КПДГ-56, МДП-75, Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні від 14.10.1997 № 363.

Також, згідно Правил заповнення міжнародних ТТН саме перевізник вантажу заповнює графи 16-19, 23, 25-29, в свою чергу перевізником в порушення зазначених приписів не було заповнено графи 16,23, що є порушенням ст. 14 Конвенції. В зв`язку з цим апелянт вважає, що у випадку наднормативного простою перевізник повинен був звернутись до відправника з вимогою про внесення відомостей про час видачі документів і завершення митної процедури.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" на рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2023 у справі № 922/2356/22 та ухвалено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту.

Копії ухвали апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження були надіслані позивачу на його адресу, зазначену в матеріалах справи та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідачу на адресу, зазначену відповідачем в апеляційній скарзі, та на електронні адреси сторін, зазначені ними в позові та в апеляційній скарзі.

Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В силу статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2022 між ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" (замовник, відповідач) та ТОВ "Алекзо" (експедитор, позивач) був укладений договір-заявка №251022/1, відповідно до якого, експедитор зобов`язався надати експедиційні послуги по перевезенню вантажу.

Відповідно до умов заявки: дата та час завантаження вантажу - 26 жовтня 2022 року; маршрут перевезення - Рига, Латвія - Польща - Україна; дані про авто - VOLVO НОМЕР_1 НОМЕР_2 ; ОСОБА_1 НОМЕР_3 Серія водит, удост: НОМЕР_5; місце навантаження (адреса, контактні особи) - м. Рига. Spridisa 1 НОМЕР_6; митниця місця відправлення - на місці, п/п Ягодин; вимоги до а/м - 20000 кг. Реф -18С; необхідна документація, доп.вимоги - CMR. Водій не виїжджає із затаможки вантажу без перевірки контактною особою - (ОСОБА_2. тел НОМЕР_4 ) правильності оформлення документів та їх наявності, а також без перевірки температурного режиму вантажу та його фотозвіту. Проконтролювати наявність 2 копій ветеринарного сертифікату. Після проходженні ветеринарного контролю проконтролювати наявність оригіналу ветеринарного сертифікату; вантаж - риба глибокого заморожування; кінцеве митне очищення - Україна, м. Городок, Львівська область, митний брокер - ОСОБА_3 тел.НОМЕР_7; місце розвантаження - Україна, м. Золочів, вул. Богдана Хмельницького, комбінат "Світанок"; узгоджений термін доставки вантажу - 07.11.2022; нормативний простій - на навантаження/замитування - 48 год., на розвантаження/розмитнення - 48 год.; фрахтова сума 163 500,00 грн.; термін оплати фрахту - оплата при вивантаженні; форма оплати - безготівковий розрахунок (за копіями документів); штрафні санкції - експедитор: неподача автомобіля, грн/авт. 100 дол., несвоєчасна доставка вантажу, згідно з узгодженим терміном (п.11) грн./день 100 дол., замовник: не пред`явлення вантажу, грн/авт. 100 дол., наднормативний прості, грн/день 100 дол. (вихідні та святкові дні не включаються в дні простою автомобіля, якщо автомобіль прибув на завантаження/вивантаження менш ніж за 48/48 годин до узгодженого часу завантаження/вивантаження). Експедитор відповідає перед власником вантажу за його збереження з моменту навантаження до моменту вивантаження автомобіля. Перевезення вантажу здійснюється відповідно до вимог Конвенцій про КПДГ - 56, МДП - 75. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні від 14.10.97 №363 (з доповненнями та змінами). Суперечки між сторонами вирішуються у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України. Заявка складається у двох примірниках, кожен із яких має однакову юридичну силу. До отримання оригіналу заявки факсимільна копія цієї заявки має юридичну силу і може бути підставою для оплати та звернення до судових органів.

Як вбачається з матеріалів справи, до перевезення вантажу експедитором було залучено третю особу - ФОП Григорову Юлію Анатоліївну та між сторонам 25.10.2022 було укладено договір транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів № КС25/10-22. Перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобом марки VOLVO державний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Між позивачем та ФОП Григоровою Ю.А. 09.11.2022 був підписаний акт №1 про надання послуг з міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом держ.№ авто НОМЕР_1 № причепа НОМЕР_2 по маршруту: Латвія, Рига - Україна, Золочів (Харківська область) згідно CMR LV-25 від 27.10.2022 на суму 158 808,00 грн.

09.11.2022 між ТОВ "Алекзо" та ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" був підписаний акт №КС000000005 про надання послуг за договором-заявкою №251022/1 від 25.10.2022 на загальну суму 162 500,00 грн.

Відповідно до п. 12 Заявки, наднормативним простоєм на навантаження/замитування вважається більше 48 годин.

В пункті 16 договору заявки сторонами узгоджені штрафні санкції за невиконання зобов`язання за договором заявкою, зокрема, наднормативний простій у розмірі 100 дол./день (вихідні та святкові дні не включаються в дні простою автомобіля, якщо автомобіль прибув на завантаження/вивантаження менш ніж за 48/48 годин до узгодженого часу завантаження/вивантаження).

Також загальними положеннями Договору встановлено, що експедитор відповідає перед власником вантажу за його збереження з моменту навантаження до моменту вивантаження автомобіля. Перевезення вантажу здійснюється відповідно до вимог Конвенцій про КПДГ - 56, МДП - 75 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» від 14 жовтня 1997 року № 363 (з доповненнями та змінами)

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення суми заборгованості за понаднормативний простій транспортного засобу.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626, частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

У статті 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Правовідносини, які виникли між сторонами за своєю правовою природою є договором перевезення.

Згідно зі статтею 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з частинами 1,2 статті 306 Господарського кодексу України, перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання, зокрема, автомобільними дорогами; суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Частинами 1,2 ст.307 Господарського кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно ст. 142 Статуту автомобільного транспорту УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 27.06.1969 № 401, простоєм автомобіля вважається затримка або невикористання транспортного засобу, що починається після закінчення, перевищення або порушення строків, передбачених для здійснення будь-яких дій (наприклад, строку вантажно-розвантажувальних робіт, здійснення митних операцій тощо). За простій автотранспорту винною стороною (замовником) передбачено сплату штрафу.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст.920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як встановлено колегією суддів, транспортний засіб прибув на місце завантаження/замитнення 26.10.2022 о 10 год. 00 хв. (час контакту водія з брокером). Враховуючи, що наднормативним простоєм на навантаження/замитування вважається 48 годин, митна процедура повинна бути завершеною о 10 год. 00 хв. 28.10.2022.

Проте, з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. 28.10.2022 проводилися заходи щодо актуалізації товаросупровідних документів.

В свою чергу, договором - заявкою не передбачено обов`язку експедитора щодо перевірки товаросупровідної документації на вантаж, а також не перебачено того, що заходи щодо актуалізації товаросупровідних документів можуть проводитись у понаднормативний час, який складає 48 годин та який відведений для нормативного простою.

Пунктом 7 договору встановлено перелік необхідної документації та додаткових вимог, а саме "CMR, Водій не виїжджає із затаможки вантажу без перевірки контактною особою - ( ОСОБА_2 , тел НОМЕР_4 ) правильності оформлення документів та їх наявності, а також без перевірки температурного режиму вантажу та його фотозвіту. Проконтролювати наявність 2 копій ветеринарного сертифікату. Після проходження ветеринарного контролю проконтролювати наявність оригіналу ветеринарного сертифікату".

Відповідно до переписки між представником експедитора та представником замовника від 27.10.2022 замовником у повідомленні було зазначено наступне "Водій після отримання документів повинен в обов`язковому порядку зв`язатися з ОСОБА_2 НОМЕР_8".

Відповідно до переписки між представником експедитора та представником замовника від 28.10.2022 о 12 год. 11 хв. експедитором було направлено повідомлення представнику замовника, відповідно до якого було повідомлено, про те що "автомобіль виїхав", Ольга сказала, що можна їхати".

Тобто, вся документація була погоджена та від замовника було надано дозвіл на подальший рух транспортного засобу.

Зазначене спричинило наднормативний простій транспортного засобу на 1 день, про що експедитор повідомив замовника 28.10.2022 на електронну пошту замовника .

Як свідчать матеріали справи, в подальшому, транспортний засіб поїхав на кордон Дорогуськ (PL) - Ягодин (UA) та 02.11.2022 став у чергу на проходження митного контролю. Після перетину кордону Дорогуськ (PL) транспортний засіб було зупинено Держпродспоживслужбою Львівської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на держкордоні та транспорті. 02.11.2022 о 14 год. 30 хв. вищевказаним контролюючим органом було складено Акт порушення ветеринарно-санітарних вимог № 54, щодо вантажу ввезеного на митну територію України та зазначено, що на даний вантаж відсутній ветеринарний сертифікат країни перевантаження (Латвії) затвердженої форми, згідно Листа Держпродспоживслужби України від 13 квітня 2022 року.

Внаслідок складення Акту порушення ветеринарно-санітарних вимог №54 від 02.11.2022, водієві транспортного засобу було видано Картку відмову в прийняті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 205020/2022/209453.

Вищевказаною Карткою відмовою було відмовлено у пропуску через митний кордон України у зв`язку із: "при здійсненні митних формальностей щодо вантажу - Риба свіжоморожена. - Сардинела морожена ЕВА. Виробник: Societe d'Elaboration des Produits Halieutiques Societe Anonyme (S.E.P.H.S.A) MR, що ввозиться на адресу - TOB "Рибоконсервний завод "Екватор" 61052, м. Харків, вул. Різдвяна, буд. 29-А, кімната 901, Україна та слідує транспортним засобом реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 - було залучено посадову особу харчового контролю для проведення відповідного виду контролю відповідно до частини першої статті 319 Митного кодексу України. Державним фітосанітарним інспектром здійснено затримання вищевказаного вантажу про що було складено Акт про порушення ветеринарно-санітарних вимог № 54 від 02 листопада 2022 року".

Відповідно до переписки між представником експедитора та представником замовника від 02.11.2022, о 17 год. 23 хв. представником експедитора було направлено повідомлення представнику замовника, з фотографією вищевказаної Картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205020/2022/209453. Представник замовника відреагував на дане повідомлення наступним текстом: "побачив, передав далі ". 03.11.2022 о 15 год. 34 хв. представником експедитора було направлене повідомлення представнику замовника з наступним текстом запитання: "Владислав, як обстановка, потрібне рішення вже". Дане повідомлення було проглянуло представником замовника, однак відповіді 03.11.2022 на адресу експедитора так і не надійшло. В подальшому, 04.11.2022 о 17 год. 00 хв. експедитором знову було направлено повідомлення з наступним питанням: "Є розуміння якесь ". На дане повідомлення було отримано відповідь 04.11.2022 о 18 год. 44 хв. про те, що: "Акти водій повинен зберегти та передати брокеру, це обов`язково".

Враховуючи те, що питання з приводу дооформлення товаросупровідної документації було вирішено, транспортний засіб перетнув кордон України о 19 год. 14 хв. 04.11.2022, що підтверджується інформацією з сайту веб-порталу Державної прикордонної служби України "Єдине вікно" про оформлення перетину кордону.

Так, транспортний засіб 02 листопада 2022 року, 03 листопада 2022 року та 04 листопада 2022 року простояв на державному кордоні України у зв`язку із відсутністю ветеринарного сертифікату країни завантаження (Латвії) затвердженої форми, згідно Листа Держпродспоживслужби України від 13 квітня 2022 року, має місце понаднормативний простій.

Як свідчать матеріали справи, 09 листопада 2022 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію (вих. №09/22 від 09.11.2022), якою позивач вимагав в триденний термін з моменту отримання вищевказаної претензії, сплатити штраф за наднормативний простій транспортного засобу, у розмірі 14 624,00 грн.

12.11.2022 на електронну адресу експедитора від замовника надійшла відповідь (вих. № 22-1111 від 11.11.2022) на вищевказану претензію, в якій відповідач вказав, що вимоги позивача є необґрунтованими, а тому не вбачає за необхідне здійснювати оплату штрафних санкцій, окрім того було звинувачено позивача в тому, що у зв`язку із невчасною доставкою вантажу, відповідач поніс матеріальні збитки.

Позивач, вважаючи, що, аргументація у відповіді замовника є невірною, та такою, що не заслуговує на увагу, повторно направив претензію №2 (щодо сплати штрафних санкцій за наднормативний простій) вих. № 1511/22 від 15.11.2022. Вищевказана претензія була направлена на електронну адресу замовника, а також засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта". Позивач зазначив, що твердження відповідача є невірними, що має місце понаднормативний простій, а тому повторно вимагав в триденний термін з моменту отримання претензії № 2 від 15.11.2022 сплатити штрафні санкції за наднормативний простій транспортного засобу, в розмірі 14 624.00 грн. Вищевказана претензія була отримана замовником 18.11.2022, що підтверджується роздруківкою з сайту АТ "Укрпошта" про отримання поштового відправлення з трекінговим номером 618.

Станом на 28.11.2022 замовником не було надано жодної відповіді з приводу розгляду даної претензії, а також не було сплачено штрафні санкції за наднормативний простій.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що загальна кількість наднормативного простою транспортного засобу складає 4 дні, а саме: 28 жовтня 2022 року, 02 листопада 2022 року, 03 листопада 2022 року та 04 листопада 2022 року, за який відповідно до п. 16 договору заявки № 251022/11 відповідач має сплатити штраф у розмірі 400 USD, шо становить суму 14 624.00 грн. (400*36.56 (курс НБУ від 09 листопада 22 року)

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог.

Стосовно тверджень апелянта про його необізнаність щодо розгляду даної справи в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає, що вони є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується належне направлення з боку суду відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі на юридичну адресу поштовими засобами.

Щодо тверджень про те, що суд першої інстанції повинен був направити ухвалу про відкриття провадження у справі на електронну адресу відповідача, зазначену позивачем в позовній заяві, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 5 ст.6 ГПК передбачено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та / або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п.17 гл.1 розд. ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 п.37 гл.2 розд. ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих Електронних кабінетів, документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Тобто ГПК фактично передбачає два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через Електронний кабінет, в тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС в випадках, передбачених п.37 гл.2 розд. ІІІ Положення про ЄСІТС.

Тобто, надіслання документів з електронної адреси суду не є повідомлення сторін справи в електронній формі відповідно до ст.6 ГПК та Положення про ЄСІТС.

З урахуванням наведеного, направлення судом на електронну адресу відповідача, зазначену позивачем в позовній заяві, не можна вважати, що суд повідомив відповідача в порядку п.37 гл.2 розд. ІІІ Положення про ЄСІТС, оскільки вказана ухвала суду першої інстанції не підпадала б під випадки, передбачені цією нормою, а саме відправлення не було б здійснене засобами підсистем ЄСІТС.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №906/184/21.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що на спірні правовідносини сторін поширюється дія Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363), конвенції про КПДГ-56, МДП-75, однак такі доводи колегією суддів відхиляються, оскільки, доставка перевізником спірного товару (що був завантажений в іншій країні (Латвія)) по різним містам України, з оформленням сторонами відповідних документів (ТТН), не змінює правового змісту відносин, що склались між сторонами на підставі договору-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом у міжнародному сполученні.

Щодо тверджень апелянта про те, що перевізником не було заповнено графи 16,23 CMR № LV-25, що є порушенням ст. 14 Конвенції, колегія суддів зазначає, що порушення порядку заповнення товарно-транспортних накладних свідчить лише про недотримання норм законодавства про автомобільний транспорт, але ніяким чином не впливає на причини та умови, що зумовили понаднормовий простій транспортного засобу.

Очевидним обов`язком відповідача є доведення релевантності його заперечень, тобто демонстрація того, що наведені ним обставини впливали на спірні правовідносини, тому обумовлюють відмову у позові. В той же час порушення порядку заповнення міжнародної ТТН (CMR № LV-25) не було підставою зупинки/затримання транспортного засобу, тому не впливають на вирішення даного спору.

Крім того, у позовній заяві позивач також просив стягнути з відповідача 4000,00 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 ГПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Також, колегія суддів зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Згідно з частиною 2 статті 126 ГПК України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Колегія суддів також враховує, що у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката представник позивача надав суду копії договору №ССВ-5/22 від 15.11.2022 про надання правової допомоги; ордеру серії ПТ №212173 від 28.11.2022; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №3597 від 04.08.2020; акту №1 від 15.11.2022 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №ССВ-5/22 від 15.11.2022; квитанції №1 від 15.11.2022 на суму 1000,00 грн.; акту №2 від 28.11.2022 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №ССВ-5/22 від 15.11.2022; квитанції №2 від 28.11.2022 на суму 3000,00 грн.

Так, колегія суддів зазначає, що надані представником позивача документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Вищевказані докази підтверджують фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

З огляду на вище викладене, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, беручи до уваги ціну позову та обсяг виконаних адвокатом робіт, враховуючи задоволення позову у повному обсязі, судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. колегія суддів покладає на відповідача.

Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Рибоконсервний завод "Екватор" на рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2023 у справі № 922/2356/22 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 07.03.2023 у справі № 922/2356/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк