ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2023 р. Справа№ 910/10501/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Накоп`юк Я.В.,

від відповідача - Лапій А.В.,

розглянувши апеляційні скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 (повний текст рішення складено 22.03.2023)

у справі № 910/10501/22 (суддя Марченко О.В.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання внести зміни до особового рахунку, -

ВСТАНОВИВ:

У 2022 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов`язання внести зміни до особового рахунку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому 4 800 грн. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 72 грн судового збору.

07.03.2023 року від Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулося до Господарського суду міста Києва з клопотанням про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 року присуджено до Стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У стягненні решти суми витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, прийняття судом рішення про часткове задоволення позовних вимог, а також клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, місцевий господарський суд дійшов висновку, що розмір заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу є надмірно великим в порівнянні з фактично наданими адвокатом послугами, а тому стягненню з позивача підлягає 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із прийнятим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 року в частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове рішення, яким понесені судові витрати на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги позивача мотивовані тим, що ним належними доказами підтверджено розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції. Вказаний розмір на думку позивача є цілком співмірним із складністю справи та витраченим адвокатом часом, розумним та необхідним, натомість клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, зводиться до загальних фраз, а тому відсутні правові підстави для зменшення до відшкодування понесених товариством належно підтверджених витрат.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 28.03.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 року, розгляд справи призначено на 03.05.2023 року.

Також, не погодившись із прийнятим додатковим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про розподіл судових витрат відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги відповідача мотивовані тим, що позивачем штучно збільшено вартість наданих юридичних послуг. Також відповідач звертає увагу, що витрати на правову допомогу в сумі 5 000, 00 грн. нарівні із частково задоволеним позовом в розмірі 4 800, 00 грн. є неспівмірними з розміром часткового задоволення позову та становить надмірний тягар для відповідача. Крім цього відповідач звертає увагу на надскрутне матеріальне становище АТ «Укрзалізниці».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2023 року у справі №910/10501/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця", об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" в одне апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 03.05.2023 року.

Судове засідання, призначене на 03.05.2023 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці з 01.05.2023 року по 14.05.2023 року.

03.05.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача на додаткове рішення, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2023 року розгляд справи призначено на 31.05.2023 року.

В судовому засіданні 31.05.2023 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача. Представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вже було зазначено вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому 4 800 грн. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 72 грн. судового збору.

Також, колегія суддів зазначає, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 року у справі №910/10501/22 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 року у справі №910/10501/22 залишено без змін.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи разом з першою заявою по суті справи (позовна заява, т.1, а.с. 7) позивачем було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, понесених відповідачем орієнтовно становить 35 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.11.2021 у справі 910/7520/20).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження понесених позивачем судових витрат долучено до матеріалів справи договір №17-01 про надання правової допомоги від 04.01.2021 року укладений між Товариством (клієнт) і адвокатським об`єднанням "Право, бізнес і фінанси" (Об`єднання), за умовами якого клієнт доручає, а Об`єднання бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (пункт 1.1). (т.1, а.с. 106-108).

Відповідно до п. 1.2. Договору з метою здійснення захисту клієнта та представництва його інтересів, Об`єднання доручає здійснення усіх необхідних дій, пов`язаних з виконанням даного договору, адвокату Накоп`юку Ярославу Володимировичу.

Згідно з п. 2.2. Договору адвокат бере на себе виконання, зокрема, таких дій з надання правової допомоги: представництво інтересів клієнта в судових органах усіх рівнів.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що для захисту прав та законних інтересів клієнта адвокат має, зокрема, такі права: брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим особам, які беруть участь у справі, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення, подавали свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, а також заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, підписувати та подавати від імені клієнта заяви, у тому числі позовні, отримувати необхідні довідки, документи, вести від його імені господарські справи у всіх судових установах з усіма правами, які надані законом позивачу.

Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (пункт 4.1. Договору).

Відповідно до п. 4.2. Договору при визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів клієнта; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характери і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката.

Згідно з п. 4.3. Договору вартість послуг наданих адвокатом складає 1 000 грн за одну годину роботи.

Також в пункті 4.4. Договору сторони обумовили, що за результатами надання правової допомоги, складається акт виконаних робіт (наданих послуг), розмір гонорару в якому розраховується шляхом множення кількості затрачених годин наданої правової допомоги на вартість години-роботи визначеної пунктом 4.3 договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та є безстроковим і діє до моменту волевиявлення сторони на його припинення.

В матеріалах справи наявний акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/111 від 03.10.2022 року (т.3, а.с. 30), відповідно до якого адвокатським об`єднанням надано, а позивачем прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі:

- правовий аналіз договору від 06.03.2020 року №43-41564379/2020-001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, додатків до нього та його редакцій, інформаційних повідомлень, переліків, листів №1712/КВ-92, №1712/КВ-93, №ЦТЛ-19/39, №ЦЦО-13/79, №ЦМ-12/5 та додатків до них; дата - 30.09.2022 року; тривалість виконання - 60 хвилин;

- підготовча робота для складання позовної заяви: аналіз законодавства та судової практики, зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №917/1739/17; формування витягів з інформаційних повідомлень; складання розрахунку позовних вимог; дата - 30.09.2022 року; тривалість виконання - 90 хвилин;

- складання позовної заяви про зобов`язання Залізниці внести зміни до особового рахунку позивача шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів у сумі 311 232 грн.; дата - 03.10.2022 року; тривалість виконання - 240 хвилин,

загальна вартість послуг становить 6 500 грн.

Крім того в матеріалах справи наявний акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/128 від 18.01.2023 року (т.3, а.с. 33), згідно з яким останнім надано, а позивачем прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі:

- складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у справі №910/10501/22; дата - 25.10.2022 року; тривалість виконання - 10 хвилин;

- складання супровідного листа та надіслання оригіналів документів, доданих до позовної заяви, на огляд на виконання ухвали суду у справі №910/10501/22; дата - 28.10.2022 року; тривалість виконання - 20 хвилин;

- представництво інтересів клієнта в господарському суді міста Києва в ході розгляду справи №910/10501/22 в режимі відеоконференції; дата - 14.11.2022 року; вартість 2 000 грн.;

- складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у справі №910/10501/22; дата - 16.11.2022 року; тривалість виконання - 05 хвилин;

- представництво інтересів клієнта в господарському суді міста Києва в ході розгляду справи №910/10501/22 в режимі відеоконференції; дата - 12.12.2022 року; вартість - 2 000 грн.;

- складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у справі №910/10501/22; дата - 21.12.2022 року; тривалість виконання - 05 хвилин;

- правовий аналіз: відзиву Залізниці та доданих документів на 232 арк.; заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності та заяви про поновлення процесуальних строків; дата - 27.12.2022 року; тривалість виконання - 150 хвилин;

- складання відповіді на відзив; дата - 27.12.2022 року; тривалість виконання - 120 хвилин;

- представництво інтересів клієнта в господарському суді міста Києва в ході розгляду справи №910/10501/22 в режимі відеоконференції; дата - 09.01.2023 року; вартість - 2 000 грн.;

- складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у справі №910/10501/22; дата - 18.01.2023 року; тривалість виконання - 05 хвилин,

вартість послуг складає: 5 250 грн. - 315 хвилин, витрачених на складання документів (заяв по суті, клопотань; 6 000 грн. - представництво інтересів клієнта у господарському суді міста Києва, всього до сплати - 11 250 грн.

Окрім того в матеріалах справи наявний акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/148 від 28.02.2023 року (т.3, а.с. 36), за яким останнім надано, а позивачем прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі:

- правовий аналіз заперечення Залізниці на відповідь на відзив; дата - 23.01.2023 року; тривалість виконання - 30 хвилин;

- представництво інтересів клієнта в господарському суді міста Києва в ході розгляду справи №910/10501/22 в режимі відеоконференції; дата - 23.01.2023 року; вартість - 2 000 грн.;

- складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у справі №910/10501/22; дата - 01.02.2023 року; тривалість виконання - 05 хвилин;

- представництво інтересів клієнта в господарському суді міста Києва в ході розгляду справи №910/10501/22 в режимі відеоконференції; дата - 27.02.2023 року; вартість - 2 000 грн.;

- складання клопотання про долучення доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/10501/22; дата - 28.02.2023 року; тривалість виконання - 25 хвилин,

вартість послуг складає: 1 000 грн. - 60 хвилин, витрачених на підготовку справи до розгляду та складання документів; 4 000 грн. - представництво інтересів клієнта у господарському суді міста Києва, всього до сплати - 5 000 грн.

Відповідно до матеріалів справи позивач сплатив Об`єднанню 22 750 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 03.10.2022 року №6895 на суму 6 500 грн., від 19.01.2023 №6995 на суму 11 250 грн. і від 28.02.2023 року №7049 на суму 5 000 грн. (т.3, а.с. 32, 35, 38).

Отже, колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про, що вже колегією суддів зазначалось вище. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. (зазначений правовий висновок викладено також в постанові Верховного Суду від 11.11.2021 року у справі №910/7520/20 та від 24.01.2022 року №911/2737/17).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів дослідивши надані позивачем докази понесення витрата на правову допомогу в розмірі 22 750, 00 грн. погоджується з місцевим господарським судом, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 22 750, 00 грн. не є співмірними із складністю предмету спору, у зв`язку з чим витрачання часу на надання послуг, зазначених у акта не є виправданим.

Зокрема, колегія суддів зазначає, що предмет спору про зобов`язання внести зміни до особового рахунку шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому тієї чи іншої суми не є складним спором, який потребує значного часу та специфічних професійних навиків.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що здійснивши аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що між позивачем та відповідачем у даній справі даний спір №910/10501/22 не єдиний.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також, колегія суддів звертає увагу позивача, що позовні вимоги в даному випадку задоволено частково, що говорить про відсутність підстав для задоволення заяви позивача в повному обсязі.

В той же час, колегія суддів зазначає, що за результатами апеляційного перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 року у справі №910/10501/22, його залишено без змін.

Отже, місцевий господарський суд ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення правомірно врахував даний факт, та цілком обґрунтовано дійшов висновку розмір заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу є надмірно великим в порівнянні з фактично наданими адвокатом послугами.

Крім того колегія суддів також зазначає, що доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо штучного завищення позивачем розміру витрат на правову допомогу не можуть бути прийняті, оскільки судом першої інстанції зменшено такі витрати на майже на 80%.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 року у справі № 910/10501/22.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданих апеляційних скаргах, скаржниками не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржникам вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному додатковому рішенні. Господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, додаткове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 240, 244, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 року у справі №910/10501/22 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 року у справі № 910/10501/22 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10501/22.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.05.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз