ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про задоволення скарги

24.05.2023м. ДніпроСправа № 11-360

За скаргою: ОСОБА_1 , м. Дніпро

на бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ренес ЛТД", м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємця ОСОБА_2 , м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості 1 710,25 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

За участю секретаря судового засідання Лєшукова Н. М.

Представники:

від позивача (стягувача) не з`явився

від відповідача (боржника, скаржника) ОСОБА_3

від державної виконавчої служби не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

24.04.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в якій скаржник просить:

- зобов`язати державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження № 3699423 від 07.09.2006 року, який внесений Першою дніпровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 972956 від 11 березня 2003 року відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська;

- зобов`язати державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з майна, яке належить ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 972956 від 11 березня 2003 року Відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська реєстраційний номер обтяження № 3699423 від 07.09.2006, який внесений Першою дніпровською державною нотаріальною конторою, об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частка, адреса: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 26.04.2023 господарським судом прийнято вказану вище скаргу до розгляду, призначено її розгляд у засіданні з повідомленням сторін на 03.05.2023, запропоновано державному виконавцю та позивачу (стягувачу) до судового засідання надати суду письмові заперечення стосовно поданої скаржником скарги з документальним підтвердженням викладених в ній обставин.

Представники сторін та Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання 03.05.2023 не з`явились, у зв`язку з чим розгляд скарги відкладено до 24.05.2023, про що постановлено відповідну ухвалу.

У судове засідання 24.05.2023 представник Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не з`явився, письмових пояснень по суті скарги не надав.

Останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, що підтверджується залученим до матеріалів справи поштовим повідомленням.

Частиною другою статті 342 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали поданої скарги та залучені до неї документи, заслухавши представника скаржника, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2002 господарським судом Дніпропетровської області розглянуто спір за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ренес ЛТД" до Приватного підприємця ОСОБА_2 , за результатами розгляду якого ухвалено рішення про стягнення 1 577,51 грн. - основного боргу, 78,02 грн. - штрафу, 48,96 грн. - держмита та 113,28 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

25.11.2002 на виконання зазначеного вище рішення господарським судом Дніпропетровської області видано відповідний наказ.

11.03.2003 Постановою серії АА № 972956 державного виконавця Свистун Ф.А. відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська на підставі наказу господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2002 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , зокрема, на 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 07.09.2006 відповідно до вказаної вище постанови серії АА № 972956 від 11.03.2003 державним реєстратором Першої дніпровської державної нотаріальної контори зареєстровано арешт нерухомого майна - 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 .

Як вбачається із наданих заявником до матеріалів поданої скарги доказів, ОСОБА_2 змінила своє прізвище на ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 09.08.2003.

Листом № 12423/16 від 24.02.2023 Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відмовив заявнику ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в задоволенні заяви про зняття арешту з нерухомого майна боржника, накладеного на підставі Постанови серії АА № 972956 державного виконавця Свистун Ф.А. відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, з посиланням на те, що виконавчі провадження, закінчені у 2003-2004 роках знищені у зв`язку із завершенням трирічного терміну зберігання в архіві у відповідності до п. 3.19. Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби (в редакції 1999 року).

Зазначені вище обставини стали підставою для звернення заявника до господарського суду із даною скаргою, в обґрунтування якої останній посилається на те, що наявність арешту, накладеного оспорюваною постановою, порушує його конституційне право розпоряджатися своєю власністю.

Скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України (який діяв на момент видачі наказу від 25.11.2002 у справі № 11-360) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" в Редакції від 28.11.2002 (далі - Закон) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з пунктом 6 статті 3 вказаного Закону підлягають виконанню Державною виконавчою службою, зокрема, рішення, ухвали, постанови господарських судів.

Статтею 2 Закону встановлено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" (202/98-ВР) примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділів державної виконавчої служби (далі - державні виконавці).

Відповідно до ст. 5 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Статтею 50 Закону встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт застосовується:

1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб (ст. 55 Закону).

Статтею 62 Закону встановлено, що звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення, земельну ділянку, що є нерухомим майном, провадиться у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу провадиться звернення стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржникові. В останню чергу звертається стягнення на жилий будинок чи квартиру.

Разом з жилим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржникові.

У разі звернення стягнення на будинок, квартиру, приміщення, земельну ділянку державний виконавець запитує відповідні місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування про належність зазначеного майна боржникові на праві власності та його вартість, а також запитує нотаріальний орган, чи не знаходиться це майно під арештом.

Одержавши документальне підтвердження належності боржникові на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна, державний виконавець накладає на них арешт шляхом опису і оцінки за їх вартістю на момент арешту та надсилає нотаріальному органу за місцем знаходження майна вимогу про реєстрацію даного факту. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє цих осіб.

Реалізація належних боржникові будинку, квартири та іншого нерухомого майна провадиться відповідно до закону шляхом продажу з прилюдних торгів.

Відповідно до статті 37 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у випадках:

1) прийняття судом відмови стягувача від стягнення;

2) затвердження судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі;

6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення;

7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи, в тому числі внаслідок визнання боржника банкрутом;

8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу Державної виконавчої служби. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Постанова про закінчення виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами до начальника відповідного відділу Державної виконавчої служби або до суду у 10-денний строк.

Відповідно до статті 38 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби) припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з закінченням виконавчого провадження. Закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 470/7 від 05.07.1999 строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки.

Знищення виконавчого провадження, в рамках якого було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 972956 від 11.03.2003, підтверджено листом № 12423/16 від 24.02.2023 Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Верховний суд у постанові № 2/0301/806/11 від 13.07.2022 наголосив, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Як вбачається із залученої до матеріалів справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна арешт нерухомого майна - 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 , накладений 11.03.2003 Постановою серії АА № 972956 державного виконавця Свистун Ф.А. відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська на підставі наказу господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2002, є чинним.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

В порушення зазначених вище норм після закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не були вчинені дії щодо зняття арешту з майна боржника, про що свідчить залучена заявником до матеріалів скарги Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного Реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, наявність накладеного та не скасованого державним виконавцем арешту майна боржника при одночасній відсутності виконавчого провадження щодо відповідного стягнення заборгованості з такого боржника, є порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Наявність арешту на майно заявника перешкоджає реалізації останнім прав власника, гарантованих статтями 317, 319 Цивільного кодексу України в частині розпорядження майном, що належить йому на праві власності.

З огляду на викладене, господарський суд ввважає неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська в частині не скасованого арешту майна боржника.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі за текстом - Закон), обтяження - це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Законом до обтяжень віднесені: заборона відчуження, арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, а також інші обтяження.

Відповідно до статті 10 Закону, державним реєстратором є, в т.ч державний та приватний виконавець.

Згідно з пунктом 45 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, у разі державної реєстрації прав, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. в архівній складовій частині Державного реєстру прав, після внесення до Державного реєстру прав відомостей, передбачених пунктами 41, 42 та 44 цього Порядку, державний реєстратор проставляє у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек відмітку про погашення такого запису.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстацію обтяжень" публічне обтяження припиняється на підставі рішення уповноваженого органу (особи) з дня набрання ним законної сили. Публічне обтяження також припиняється внаслідок реалізації прав, що випливають із змісту публічного обтяження.

Відомості про припинення публічного обтяження підлягають реєстрації протягом п`яти днів із дня його припинення. Обов`язок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган або на уповноважену ним особу.

Уповноважений орган несе відповідальність у встановленому законом порядку за порушення обов`язку щодо реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження.

При викладених обставинах, з метою відновлення порушеного права боржника вільно розпоряджатись своїм нерухомим майном, в порядку усунення допущеного порушення, вимоги заявника щодо зобов`язання органу виконавчої служби зняти арешт з нерухомого майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 972956 від 11 березня 2003 року, шляхом винесення постанови та відповідно внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про припинення обтяження, слід визнати такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 234, 235, 339, 341, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) усунути порушення шляхом винесення постанови про зняття арешту з майна, яке належить ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 972956 від 11 березня 2003 року Відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська реєстраційний номер обтяження № 3699423 від 07.09.2006, внесеного Першою дніпровською державною нотаріальною конторою, об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частка, адреса: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про припинення обтяження № 3699423 від 07.09.2006 року, внесеного Першою дніпровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 972956 від 11 березня 2003 року відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська.

Ухвала набирає законної сили - 24.05.2023.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено - 29.05.2023.

Суддя І.Ф. Мельниченко