УХВАЛА

24.05.2023Справа № 910/22876/17
За заявою Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго"

про відстрочку виконання рішення

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас"

до Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго"

про стягнення заборгованості за договором постачання вугільної продукції № 544/УД від 30.11.2015 на суму 171 644 930,24 грн,

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання від 24.05.2023

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.08.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 та постановою Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 910/22876/17, позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 132 484 887,16 грн основного боргу, 6 876 738,45 грн 3% річних, 32 283 304,63 грн інфляційних втрат та 240 000,00 грн витрат по сплаті судового збору.

На виконання вказаного рішення суду 09.01.2023 видано відповідний наказ.

04.05.2023 до суду від Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" надійшла заява про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі № 910/22876/17 на строк до 04.05.2024. Крім того, заявник просить зупинити виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/22876/17 до розгляду даної заяви.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з відпусткою судді Удалової О.Г. вказану заяву передано для розгляду судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 розгляд заяви Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» про відстрочку виконання рішення у справі № 910/22876/17 призначено на 22.05.2023. Також вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення виконання наказу до розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду, оскільки можливість зупинення виконання рішення при розгляді заяви про відстрочення виконання рішення не передбачена Господарським процесуальним кодексом України.

16.05.2023 до суду від заявника надійшли додаткові пояснення.

22.05.2023 до суду позивачем подано заперечення на заяву відповідача про відстрочення виконання рішення. Також аналогічні заперечення надійшли до суду 22.05.2023 електронною поштою.

У судове засідання 22.05.2023 з`явились представники сторін, які надали суду свої пояснення щодо заяви відповідача про відстрочку виконання рішення.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити у розгляді заяви перерву до 24.05.2023.

24.05.2023 до суду позивачем подано заяву про відвід судді Трофименко Т.Ю. від розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі № 910/22876/17. Аналогічна заява надійшла до суду 24.05.2023 електронною поштою.

В судове засідання 24.05.2023 з`явилися представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні 24.05.2023 підтримав подану заяву про відвід судді Трофименко Т.Ю. від розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" про відстрочку виконання рішення у справі № 910/22876/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" про відвід судді Трофименко Т.Ю. від розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі № 910/22876/17 відмовлено.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі № 910/22876/17, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частинами першою-п`ятою статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, обов`язковою умовою надання відстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення, які заявник повинен довести відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд для юридичних осіб зобов`язаний також враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Суд наголошує, що відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

В обґрунтування поданої заяви про відстрочку виконання рішення Публічне акціонерне товариство "Донбасенерго" зазначає про наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у даній справі про стягнення коштів у загальному розмірі 171 884 930,24 грн, а саме: тимчасове вимушене обмеження використання виробничих активів Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" як джерел виконання рішення суду; скрутне фінансове становище відповідача та загроза банкрутства; необхідність відновлення активів, пошкоджених внаслідок ворожих обстрілів; неприпустимість в загальносуспільних інтересах дестабілізації та/або скорочення виробничих процесів Слов`янської ТЕС як підприємства критичної інфраструктури; забезпечення обороноздатності держави.

Так, заявник вказує, що основним видом господарської діяльності останнього є виробництво електричної та теплової енергії, яке здійснюється на виробничих потужностях Слов`янської ТЕС. За твердженнями заявника Слов`янська ТЕС є основним виробничим активом Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго", частка виробництва електроенергії якою в загальному обсязі складає 99%, на підтвердження чого заявником до заяви про відстрочення виконання рішення суду долучено річні звіти про управління Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" за 2020-2021 роки.

Також заявник зазначає, що Слов`янська ТЕС знаходиться на території, яка постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 та наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 визначена такою, на якій ведуться бойові дії, що обмежує використання виробничих активів Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго", а відтак і отримання доходів останнім.

На підтвердження обставини щодо обмеження використання виробничих активів відповідачем надано річний звіт про управління Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" за 2022 рік, відповідно до якого визначено, що виробничі показники діяльності у 2022 році склалися під впливом зовнішніх та незалежних від підприємства факторів, у тому числі обмеження несення Слов`янською ТЕС середнього навантаження на виконання команд диспетчера з операційної безпеки у зв`язку з пошкодженнями енергетичного обладнання та ліній електропередач.

В обґрунтування обставин скрутного фінансового становища та загрози банкрутства заявник посилається на наявність значних збитків та заборгованості по сплаті податків, на підтвердження чого долучає звіт про фінансовий стан на 31.12.2022, згідно з яким збиток за 2022 рік становить 1 253 642,00 грн, звіт про фінансовий стан на 31.03.2023, згідно з яким збиток за 1 квартал 2023 року становить 446 699,00 грн та витяг з інформаційної системи органів ДПС.

Більше того, рішенням Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 29.11.2022 № 4052/6/32-00-04-04-01-02 визнано неможливість своєчасного виконання Публічним акціонерним товариством "Донбасенерго" зобов`язань перед державою по сплаті податків.

Крім того, заявник вказує, що додатковим підтвердженням скрутної фінансової ситуації є звернення останнього до центральних і місцевих органів влади щодо виділення цільового фінансування з місцевого, або державного бюджету, надання державної підтримки, надання цільової гуманітарної товарної допомоги тощо.

Також Слов`янська ТЕС, як основний виробничий актив відповідача, неодноразово піддавалась обстрілам з боку військ держави-агресора, які нанесли значні пошкодження основним засобам підприємства, що неодноразово було висвітлено у засобах масової інформації. Крім того, на підтвердження цих обставин заявником надано реєстр пошкоджених об`єктів Слов`янської ТЕС та акти комісійного обстеження.

Незважаючи на вищевказані обставини, відповідач зазначає, що Слов`янська ТЕС є об`єктом критичної інфраструктури за типом основних послуг «Виробництво електроенергії», «Постачання теплової енергії» та «Постачання гарячої води» та має важливе значення для забезпечення загальносуспільних інтересів в умовах воєнного стану, що підтверджується наказом Міненерго України від 16.12.2022 № 4-ДСК «Про внесення змін до Переліку об`єктів критичної інфраструктури паливо-енергетичного сектору критичної інфраструктури», наказом Міністерства розвитку громад та територій від 09.07.2022 № 167, постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 222 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу».

Значення Слов`янської ТЕС для забезпечення обороноздатності держави підтверджується також встановленням мобілізаційного завдання, яке доведено до Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 26.03.2019 № М-01/20-124дск.

Крім того, заявник просить суд врахувати, що поставка вугілля в період грудня 2015-квітня 2016 відбувалась на Старобешівську ТЕС, яка знаходиться на території, яку віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 № 263 вся електрична енергія, яку виробила Старобешівська ТЕС у зазначений період, була продана виключно в межах тимчасово неконтрольованої території України, про що було зазначено і в рішенні Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у даній справі. Наведені обставини, за доводами заявника, спричинили недоотримання 96,2% вартості електроенергії, за рахунок якої мали виконуватись договірні зобов`язання.

Позивач, у свою чергу проти задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду заперечував, зазначаючи таке: ПАТ «Донбасенерго» зловживає своїми правами, оскільки судом вже була розглянута аналогічна заява останнього щодо відстрочення виконання рішення, за результатами розгляду якої судом було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення, яку відповідачем оскаржено в апеляційному порядку; обов`язок відповідача щодо сплати заборгованості виник ще у 2015 році, разом з цим, останнім здійснюються всі можливі дії, направлені на ухилення від виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі № 910/22876/22; враховуючи положення ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України та дату прийняття судового рішення у даній справі, заява про відстрочення виконання рішення не може бути задоволена, оскільки один рік з дня ухвалення рішення минув 31.08.2022; заявником не надано жодного доказу на підтвердження існування виняткових обставин, що можуть бути підставами для відстрочення виконання рішення суду та не обґрунтовано необхідності відстрочення виконання рішення саме на один рік, зокрема, відсутні розрахунки можливості погашення заборгованості саме у вказаний строк та відсутні докази того, що фінансування відповідача буде покращене і надасть можливість акумулювати необхідну суму коштів на виконання рішення суду у даній справі; на момент укладання договору № 544/УД від 30.11.2015 та на момент прийняття рішення суду від 31.08.2021 відповідач був зареєстрований у місті Києві та повноцінно здійснював свою діяльність, в той час як дії щодо реєстрації юридичної адреси відповідача у м. Краматорськ Донецької області були направлені виключно на ухилення від виконання зобов`язань та уникнення будь-яких дій щодо відкриття виконавчих проваджень; твердження відповідача про неможливість ведення господарської діяльності та виконання рішення суду є недостовірними та спростовуються, зокрема, активною позовною діяльністю, за результатами якої відповідачем стягуються грошові кошти в судовому порядку з контрагентів та сплатою значних сум судових зборів; надані відповідачем докази на підтвердження скрутного фінансового становища не відображають поточну фінансову ситуацію підприємства та не є належними доказами неможливості виконання судового рішення, а збитковість підприємницької діяльності не є винятковою обставиною у розумінні приписів ст. 331 Господарського процесуального кодексу України; рух коштів на рахунках відповідача спростовують доводи останнього щодо неможливості виконання рішення суду; твердження заявника щодо дестабілізації виробничого процесу Слов`янської ТЕС та завдання шкоди загальносуспільним інтересам та обороноздатності держави є такими, що не відповідають дійсності; позивач також є учасником паливо-енергетичного комплексу, який у 2017 році втратив контроль над майном та виробничими потужностями, що знаходяться на окупованій території, що унеможливило їх використання, а тому потребує значних ресурсів на здійснення господарської діяльності; у разі відстрочення виконання рішення суду у даній справі на один рік, неповернення відповідачем боргу становитиме дев`ять років, що ставить сторін у нерівне майнове положення та не забезпечує балансу інтересів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи заявника та заперечення позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви про відстрочку виконання рішення, оскільки викладені заявником обставини підтверджуються долученими до заяви документами, частково є загальновідомими та, на думку суду, можуть бути покладені в основу судового рішення про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі № 910/22876/17.

Так, судом встановлено, що місцезнаходженням Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" є м. Краматорськ Донецької області, а його структурних підрозділів, у тому числі, Слов`янської ТЕС як виробничого активу товариства - м. Миколаївка Краматорського району Донецької області, територія якого віднесена до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, що призвело до зниження виробничої діяльності підприємства та обмеження його поточної платоспроможності, що підтверджується звітом про управління Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" за 2022 рік, звітами про фінансовий стан.

При цьому, судом враховуються факти неодноразових обстрілів виробничих об`єктів Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго", які призвели до значних пошкоджень таких об`єктів, що підтверджується, зокрема, актами комісійного обстеження об`єктів, пошкоджених внаслідок збройної агресії російської федерації.

Вказані обставини були враховані Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, яке за результатами оцінки можливості виконання Публічним акціонерним товариством "Донбасенерго" свого податкового обов`язку прийняло рішення від 29.11.2022 № 4052/6/32-00-04-04-01-02 щодо неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку.

Крім того, судом із наданих заявником в матеріали справи доказів встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Донбасенерго" віднесено до об`єктів критичної інфраструктури, що не заперечується позивачем, а тому заслуговують на увагу суду доводи заявника про те, що першочерговим завданням останнього є відновлення процесу виробництва та залучення значних ресурсів для такого відновлення.

Разом з тим, суд враховує, що запровадження на території України воєнного стану не може бути безумовною підставою для відстрочення виконання судового рішення, при цьому, збройна агресія російської федерації мала негативний вплив як на позивача, так і на відповідача.

Однак, за переконанням суду, ненадання відстрочки виконання рішення у даній справі може призвести до загрози банкрутства підприємства відповідача та настання негативних наслідків для споживачів житлово-комунальних послуг, оскільки лише Публічне акціонерне товариство "Донбасенерго" є виробником теплової енергії, транспортує і постачає теплову енергію на потреби виробництва і для централізованого опалення підприємств, установ, організацій та житлового фонду м. Миколаївка Донецької області. Вказані обставини встановлені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 у справі № 910/5953/17, яка набрала законної сили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають доказуванню.

При цьому, затримка в отриманні коштів для Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" не призведе до значних збитків та банкрутства його підприємства.

В той же час, суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін, а саме: для боржника - загроза неможливості подальшого виконання своїх зобов`язань та припинення своєї господарської діяльності, а для стягувача - загроза можливості неотримання одразу протягом тривалого часу присудженої до стягнення суми коштів внаслідок переходу боржника у стан неплатоспроможності.

При вирішенні питання строку відстрочки суд вважає, що відстрочення виконання рішення суду у даному випадку не порушить інтереси сторін, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливості поновлення порушеного права стягувача з можливістю відповідача забезпечити таке поновлення.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про достатню винятковість наведених відповідачем обставин для застосування визначеної статтею 331 Господарського процесуального кодексу України процедури відстрочення виконання судового рішення та необхідність встановлення строку такого відстрочення - 10 місяців з моменту постановлення даної ухвали, тобто до 24.03.2024, в результаті чого судом дотримано вимоги частини п`ятої вказаної статті.

Посилання позивача на те, що з дня ухвалення рішення суду від 31.08.2021 один рік минув 31.08.2022, а тому в силу приписів ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України заява відповідача про відстрочення виконання рішення не може бути задоволена, суд відхиляє, з огляду на таке.

Системне тлумачення статті 331 Господарського процесуального кодексу України дозволяє дійти таких висновків.

Структурно вказана стаття складається з семи частин, серед яких частини перша, друга та сьома присвячені порядку розстрочення та відстрочення судового рішення (процедурні питання подання та розгляду заяви), третя та четверта частини - підставам для відстрочення та розстрочення судового рішення, п`ята та шоста частини - правовим наслідкам та питанням, які вирішуються судом при ухваленні такого рішення.

Отже, положення частини п`ятої статті 331 Господарського процесуального кодексу України слід розуміти як такі, що стосуються вже правових наслідків задоволення поданої стороною заяви та визначають строк, в межах якого суд може розстрочити або відстрочити виконання судового рішення, а не строк, протягом якого учасник справи може звернутися до суду із заявою про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду.

Подібну правову позицію, викладено у постанові Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 у справі № 917/1218/16, яка набрала законної сили та судом касаційної інстанції не скасовувалась.

Також судом відхиляються посилання позивача про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами у розумінні ст. 43 Господарського процесуального кодексу України внаслідок повторного подання заяви про відстрочення виконання рішення суду, оскільки чинним процесуальним законодавством не встановлено заборони щодо повторного звернення із такою заявою, а суд не обмежений в праві відстрочити виконання судового рішення за умови існування рішення про відмову у такому відстроченні, якщо на те будуть відповідні обґрунтовані підстави.

Інші доводи та міркування позивача, якими він обґрунтовує свої заперечення проти задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення судом відхиляються як такі, що не спростовують вищевикладених висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За положеннями частин 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі № 910/22876/17.

Керуючись статтями 233-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі № 910/22876/17 задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі № 910/22876/17 строком на 10 місяців з моменту постановлення даної ухвали, а саме: до 24.03.2024.

Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення та відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано: 29.05.2023.

Суддя Т. Ю. Трофименко