ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1245/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-РІТЕЙЛ»

на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2023

по справі №916/1245/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський Торговий Дім «Сонячна Долина Трейд»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-РІТЕЙЛ»

про стягнення 142241, 46 грн.

суддя суду першої інстанції Бездоля Д.О.

місце ухвалення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29.

Повний текст рішення складено та підписано 03.02.2023.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський Торговий Дім «Сонячна Долина Трейд» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн-Рітейл», в якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в загальному розмірі 142241,46 грн, з яких: за договором поставки від 28.04.2021 № 668 - основний борг у розмірі 66910,44 грн, пеню у розмірі 3654,51 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 548,18 грн, інфляційні втрати у розмірі 8498,13 грн; за договором поставки від 28.04.2021 № 669 - основний борг у розмірі 54489,60 грн, пеня у розмірі 2958,33 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 443,75грн , інфляційні втрати у розмірі 4738,52 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину неналежного виконання відповідачем умов укладених між сторонами договорів поставки від 28.04.2021 № 668 та від 28.04.2021 № 669 в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.

21.07.2022 відповідачем було подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що: позивачем подано копії товарно-транспортних накладних не за весь період поставки товару; в матеріалах справи відсутні акти звірки, у зв`язку з чим наявна необхідність встановити джерела походження початкового сальдо та за якими накладними утворилась спірна заборгованість; в матеріалах справи відсутні видаткові накладні на поставку товару; позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми боргу із зазначенням всіх поставок та проведених оплат; відповідач посилається на наявність у спірних відносинах форс-мажорних обставин, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Модерн-Рітейл» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський Торговий Дім «Сонячна Долина Трейд» основний борг в сумі 121400,04 грн, пеню в сумі 6612,84 грн, 3% річних в сумі 985,35 грн, інфляційні нарахування в сумі 10959,15 грн та судовий збір в сумі 2441,16 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Узагальнені вимоги та доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-РІТЕЙЛ» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 24 січня 2023 року по справі №916/1245/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Одеський Торговий Дім» «Сонячна Долина Трейд» відмовити в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції критично оцінив посилання відповідача на недоліки оформлення товарно - транспортних накладних, та не прийняв до уваги той факт, що документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та пролажу товарно-матеріальних цінностей, якщо вона неналежним чином оформлена.

Позивач обмежився лише наданням копій товарно-транспортних накладних, без посилання на первинні документи.

Згідно із п. 6.6. Договору поставки, укладеного між позивачем та відповідачем, оплата Товару здійснюється на підставі належним чином оформлених товарних накладних та складених у встановленому законом порядку податкових накладних. Якщо Постачальник не надасть або не складе вчасно (як зазначено в Договорі) товарні накладні/накладні на повернення Товару та/або податкові накладні/розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної, Покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки у наданні та/або складанні документів.

Покупець має право не виконувати оплату за Товар, якщо товарна або податкова накладна не відповідає вимогам, передбаченим законодавством або Договором, або містить помилки, доки помилки не будуть виправлені. Покупець попередить Постачальника про недоліки у одержаних накладних телефонним зв`язком (що неодноразово здійснювалося бухгалтерією ТОВ «МОДЕРН- РІТЕЙЛ») або електронною поштою.

Пункт 6.6. Договору поставки є спеціальним по відношенню до інших положень договору.

Так, відповідно до п. 14.2. Договору поставки визначено, що підписанням чинного Договору сторони домовились, що статті Договору, які регулюють відповідну частину (сферу) господарських відносин за цим Договором, є спеціальними по відношенню к будь-яким іншим статтям цього Договору. Якщо у спеціальній статі Договору містяться інші правила (положення), ніж ті, що встановлені у будь-якій іншій статті Договору, застосовуються правила (положення) відповідної спеціальної статті Договору.

Таким чином, підтвердити реальний обсяг товарообігу між підприємствами, само як наявність чи відсутність заборгованості за поставлений товар, можливо лише за умови дотримання положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та положень укладених договорів поставки, що не було здійснено Позивачем та не підтверджується матеріалами справи. Однак, суд першої інстанції помилково надав перевагу доказам позивача (взагалі не підтвердженим бухгалтерськими даними).

Так, товарно-транспортні накладні не містять у собі відомостей, чи було здійснено оплату за товар за всіма видатковими накладними та в яких обсягах.

Саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається у своїх позовній заяві. Змагальність сторін належить до основних засад (принципів) господарського судочинства, що визначає п. 4 ч. З ст. 2 ГПК України. Зміст цього принципу розкриває ст. 13 ГПК України, а саме: кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом: кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюка І.Г., суддів: Аленіна О.Ю., Богатир К.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2023.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-РІТЕЙЛ» на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 по справі №916/1245/22 - залишено без руху.

Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-РІТЕЙЛ» строк для надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі 3721, 50 грн. - протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху

21.03.2023 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-РІТЕЙЛ» надійшла заява про усунення недоліків, до якої надано докази сплати судового збору у розмірі 3747, 40 грн., а саме: додано платіжну інструкцію №18135 від 02.03.2023.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 відкрито апеляційне провадження у справі № 916/1245/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-РІТЕЙЛ» на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2023.

Визначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-РІТЕЙЛ» на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 у справі № 916/1245/22 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Одеський Торговий Дім «Сонячна Долина Трейд» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу.

13.04.2023 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський Торговий Дім «Сонячна Долина Трейд» на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 по справі №916/1245/22 залишити без змін.

28.04.2023 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-РІТЕЙЛ» надійшла відповідь на відзив.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

28.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський Торговий Дім «Сонячна Долина Трейд» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Модерн-Рітейл» (покупець) був укладений договір поставки № 668 (а.с. 17-20, т.1; далі договір-1; договір № 668), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передавати у власність покупцеві продукцію, визначену чинним договором (надалі іменується як «товар»), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, приймати та оплачувати товар.

Згідно з п. 2.3. договору-1 сторони зобов`язались проводити звірку взаєморозрахунків і підписувати акти звірки. По результатах кожного кварталу покупець буде готувати акти звірки взаєморозрахунків та направляти їх постачальнику електронним або факсимільним зв`язком. Постачальник повинен протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання акту звірки взаєморозрахунків підписати та надіслати його покупцю чи заявити письмові мотивовані зауваження. У випадку, якщо протягом одного тижня з моменту отримання акту постачальник не передасть чи не направить покупцю підписаний примірник чи не заявить письмові зауваження, акт буде вважатись визнаним і узгодженим з боку постачальника. Акти звірки взаєморозрахунків складаються також на підставі накладних на повернення товару та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, навіть у тому разі, коли обов`язок їх надання покупцю не виконано постачальником відповідно до чинного договору. Сторони підтверджують й погоджуються, що складений та підписаний (так само як і визнаний) сторонами акт звірки взаєморозрахунків є підставою для остаточних розрахунків.

Відповідно до п. 3.6. договору-1 право власності на товар переходить до покупця з моменту фактичної передачі товару. Моментом фактичної передачі товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін товарної накладної. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження товару несе його власник.

За умовами п. 6.1. договору-1 поставка товару здійснюється у відповідності із цінами, які узгоджуються сторонами у специфікації/прайс-листі і відображаються в накладних на передачу товару.

Згідно з п. 6.4. договору-1 товар, що поставляється покупцю за даним договором, підлягає оплаті протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту прийняття товару покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 10.5. договору-1 у разі порушення термінів оплати товару покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення, від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язання в натурі.

Крім цього, 28.04.2021 між сторонами був укладений договір № 669 (а.с. 23-26, т. 1; далі договір-2; договір № 669), згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, виготовляти та передавати у власність покупцеві продукцію під знаком для товарів та послуг « 0,01 Зберігаючи Кожну Копійку!» та/або «Пані Цінна», та/або «MULTICO ODESSA» (надалі іменується також як «товар»), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, приймати та оплачувати товар. Повне найменування товару, його опис й характеристика, кількість товару, ціна одиниці товару, його вартість та інші параметри відображаються в накладних на кожну поставку, які є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору-2 поставка товару здійснюється у відповідності із цінами, які узгоджуються сторонами на кожну окрему поставку і відображаються в накладних на передачу товару.

Згідно з п. 5.6. договору-2 товар, що поставляється покупцю за даним договором, підлягає оплаті протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту прийняття товару покупцем.

Умовами п. 5.7. договору-2 передбачено, що за наслідками діяльності сторони проводять звірку взаєморозрахунків, результати якої оформляються відповідним актом. Дані, підтверджені сторонами в акті звірки, є підставою для остаточних взаєморозрахунків.

Відповідно до п. 10.5. договору у разі порушення термінів оплати товару покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язання в натурі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищевказаних договорів позивачем здійснювалась на користь відповідача поставка товару, що не заперечено відповідачем. Водночас, у зв`язку з тим, що відповідачем отриманий від позивача товар був оплачений не у повному обсязі, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав з відповідним позовом, що розглядається в межах цієї справи. Так, при зверненні до суду позивачем було заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за договором-1 в сумі 86043,36 грн та за договором-2 в сумі 59665,92 грн. Оскільки у період договірних відносин сторін відповідач здійснював часткову оплату отриманого товару, позивачем при зверненні до суду було встановлено, що відповідач не погасив заборгованість за товар, який був отриманий у період поставки з 13.01.2022 по 25.02.2022 по договору-1 та за період 23.12.2021 по 12.04.2022 по договору-2. На підтвердження обставини поставки товару на спірну суму позивачем з позовною заявою були подані товарно-транспортні по вказаному періоду (а.с. 27-144, т.1).

Під час розгляду справи відповідач, зокрема у відзиві на позовну заяву, наголошував на тому, що в матеріалах справи відсутні всі товарно-транспортні накладні, за якими здійснювалась поставка товару протягом всього періоду постачання. Між цим, відповідач підготував акт звірки за договором № 669, за даними якого відповідач визначив наявність заборгованості по цьому договору в розмірі 34705,92 грн.

Позивач, в свою чергу, не погодився з даними відповідача, які викладені у акті звірки по договору № 669. З урахуванням цих обставин позивачем під час розгляду справи були долучені товарно-транспортні накладні, які не були враховані відповідачем (а.с. 123-142, т.2). Крім цього, позивачем були складені акти звірки по двом договорам (а.с. 95-111, т.2; а.с. 198-206, т.3), в яких останній відобразив відомості поставок товару та оплат відповідача за весь період. Крім цього, з урахуванням доводів відповідача, позивачем за договором № 668 були подані товарно-транспортні накладні за весь період (а.с. 152-250, т.2; а.с. 1-190, 207, т.3), а також надані банківські виписки по рахунку позивача щодо здійснених відповідачем всіх оплат за обома договорами (а.с. 191-197, т.3).

Отже, дослідивши наявні у справі товарно-транспортні накладні, докази, які свідчать про здійснену відповідачем часткову оплату вартості товару, в тому числі, подані відповідачем (а.с. 6-29, т.2), місцевим господарським судом встановлено, що станом на час вирішення спору судом матеріалами справи підтверджується, що основний борг відповідача перед позивачем за договором № 668 становить 66910,44 грн, а за договором № 669 54489,60 грн. Таким чином, судом встановлено, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача суми основного боргу, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 55-56, т.2), підтверджуються матеріалами справи та не спростовані іншими доказами.

Між цим, позивачем було також заявлено до стягнення з відповідача за договором поставки від 28.04.2021 № 668 - пеня у розмірі 3654,51 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 548,18 грн, інфляційні втрати у розмірі 8498,13 грн; за договором поставки від 28.04.2021 № 669 - пеня у розмірі 2958,33 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 443,75 грн, інфляційні втрати у розмірі 4738,52 грн. Розрахунок спірних сум позивачем було здійснено з урахуванням сум основного боргу, що існували за договорами станом на час подання позовної заяви, по кожній поставці окремо в межах періоду:

- по договору № 668: пеня та 3% річних та інфляційні втрати за загальний період з 27.02.2022 по 10.06.2022;

- по договору № 669: пеня та 3% річних та інфляційні втрати за загальний період з 06.02.2022 по 10.06.2022.

Відповідачем контррозрахунок щодо цих нарахувань суду першої інстанції не подано.

Позиція Південно західного апеляційного господарського суду.

Оскільки позивач не погоджується із оскаржуваними рішенням виключно у частині задоволення позовних вимог, колегія суддів переглядає зазначене судове рішення лише в межах цих вимог апеляційної скарги, у зв`язку з чим в частині відмови у задоволенні решти позову Південно-західним апеляційним господарським судом не здійснюється, відповідно до приписів частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, що позивачем доведена обставина поставки відповідачу спірного товару на суму 121400,04 грн, а тому враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем спірної заборгованості, позов позивача в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Місцевим господарським судом перевіривши здійснений позивачем розрахунок спірних сум встановлено, що позивачем не було враховано вимог ст. 253 та ч.5 ст.254 ЦК України, у зв`язку з чим судом було здійснено власний розрахунок в межах визначеного позивачем періоду по 10.06.2022. Між цим, при здійсненні власного розрахунку судом було встановлено, що вірна сума пені є дещо вищою, ніж заявлено позивачем, а тому з відповідача пеня підлягає стягненню у розмірі, заявленому позивачем. Водночас, вірними сумами 3 % річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача, є 985,35 грн та 10959,15 грн відповідно.

Жодних доводів стосовно неправильності розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних апеляційна скарга не містить.

Відхилення доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що товарно-транспортні накладні не містять у собі відомостей, чи було здійснено оплату за товар за всіма видатковими накладними та в яких обсягах та не дотримання сторонами положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.

Оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18, та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №924/658/20.

Матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачем товару, про що свідчать підписані між сторонами товарно-транспортні накладні, як це передбачено умовами договорів, при цьому доказів, які б спростовували факт проведення між сторонами господарських операцій на спірну суму, відповідачем до суду не подано. Крім того, відповідач за Договорами №668 та №669 від 28.04.2021 здійснив часткову оплату.

Колегія суддів зазначає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд апеляційної інстанції також враховує докази по справі, які достеменно свідчать про наявність господарських відносин між сторонами, здійснення позивачем поставки товару та його отримання відповідачем, а саме часткову оплату відповідачем поставленого позивачем товару, підписані та скріплені печатками сторонами товарно-транспортні накладні.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 у справі №916/1245/22 скаржником в апеляційній скарзі не зазначено.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2023 у справі № 916/1245/22 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-РІТЕЙЛ» - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-РІТЕЙЛ».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

суддя О.Ю. Аленін

суддя К.В. Богатир