16.05.2023Справа № 759/4401/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи
за позовом ОСОБА_1
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Верховинна, 41"
про визнання недійсними рішень загальних зборів
від позивача: ОСОБА_1
від відповідача: Вербицький В.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Верховинна, 41" про визнання недійсними рішень загальних зборів.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішення загальних зборів ОСББ "Верховинна, 41" від 05.02.2020, яке оформлене протоколом від 21.02.2020, є протиправним та не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на що просить суд визнати зазначене рішення недійсним в частині.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02.12.2020, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 30.03.2021, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17.08.2022 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 ; скасовано рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02.12.2020 та постанову Київського апеляційного суду від 30.03.2021; закрито провадження у справі № 759/4401/20 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Верховинна, 41" про визнання недійсними рішень загальних зборів та роз`яснено позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду. Протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови позивач може звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Верховного Суду від 26.10.2022, зокрема, передано справу № 759/4401/20 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Верховинна, 41" про визнання недійсними рішень загальних зборів для розгляду до Господарського суду міста Києва.

12.12.2022 справа № 759/4401/20 надійшла до Господарського суду міста Києва.

За наслідками проведеного автоматизованого розподілу справу № 759/4401/20 передано для розгляду судді Картавцевій Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 прийнято справу № 759/4401/20 до розгляду, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 21.02.2023 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 18.04.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, у судовому засіданні 18.04.2023 представник відповідача повідомив суд, що ним протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення буде подано заяву про розподіл судових витрат.

25.04.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 759/4401/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2023 суд ухвалив: призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 09.05.2023.

При цьому, суд зазначає, що зважаючи на обставину перебування судді Картавцевої Ю.В. на навчанні, вирішення питання про судові витрати здійснювалося в межах розумних строків.

Так, застосовуючи положення ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Європейський суду з прав людини у справах "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 зазначає, що критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

28.04.2023 через відділ діловодства суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05.2023 суд ухвалив: задовольнити клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом; провести судове засідання призначене на 09.05.2023 о 15:30 год. в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом; доручити забезпечення проведення відеоконференції Ленінському районному суду міста Полтави, зал свідок.

09.05.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про приєднання документів.

У судове засідання 09.05.2023 прибув представник відповідача, позивач взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 09.05.2023 оголошено перерву до 16.05.2023.

10.05.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про відвід судді та клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2023 визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Картавцевої Ю.В. від розгляду справи № 759/4401/20 та передано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Картавцевої Ю.В. від розгляду справи № 759/4401/20 для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Як вбачається з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2023, заяву ОСОБА_1 про відвід судді Картавцевої Ю.В. від розгляду справи № 759/4401/20 передано судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2023 (суддя Грєхова О.А.) суд ухвалив: у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Картавцевої Ю.В. від розгляду справи № 759/4401/20 відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2023 суд ухвалив: задовольнити клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом; провести судове засідання призначене на 16.05.2023 о 15:00 год. в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом; доручити забезпечення проведення відеоконференції Ленінському районному суду міста Полтави, зал свідок.

У судове засідання 16.05.2023 прибув представник відповідача, позивач взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Позивач заперечив проти задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 759/4401/20, а також просив залишити таку заяву без розгляду з підстав пропуску відповідачем процесуального строку на її подачу та зменшити розмір правничої допомоги до 0 грн.

Представник відповідача підтримав заяву та просив стягнути з позивача 30 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 16.05.2023 проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 у справі № 759/4401/20 у позові відмовлено повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, перевірка доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання такого порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У зв`язку із викладеним, заява про відшкодування судових витрат має бути зроблена до закінчення проведення судового засідання в суді, а відповідні докази - надані цією стороною або до закінчення судового засідання, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/13193/19.

Так, позивач просив суд залишити без розгляду заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, як таку, що подана з порушенням строку, визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України, щодо чого суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як було зазначено вище, у судовому засіданні 18.04.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі № 759/4401/20, відтак, датою ухвалення рішення у даній справі є 18.04.2023, а тому, докази, визначені ч. 8 ст. 129 ГПК України мали бути подані не пізніше 24.04.2023 (ураховуючи, що 23.04.2023 - вихідний день).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 116 ГПК України останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Так, суд зазначає, що приписами Господарського процесуального кодексу України не передбачено, що особа повинна вчинити процесуальну дію, передбачену частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (подати докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду), тільки в суді.

З матеріалів справи (зокрема, паперової копії електронного листа) вбачається, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 759/4401/20 була надіслана відповідачем засобами електронного зв`язку 24.04.2023 о 23:31 год., тобто, в межах встановленого процесуальним законодавством строку.

При цьому, суд зауважує, що відправлення документа заявником та його отримання господарським судом не обов`язково є одномоментною дією та може не збігатись у часі, і для правильного обчислення строку визначальним є саме відправлення відповідного документа заявником.

З огляду на викладене, доводи позивача про порушення відповідачем строку на подачу доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу та відповідно про наявність підстав для залишення заяви відповідача без розгляду, спростовуються наведеним вище.

Суд зазначає, що зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у Святошинському районному суді міста Києва, відповідачем 07.12.2020 було подано до суду в копіях Договір №01/08-20/4 від 01.08.2020 про надання правничої допомоги, Додаткову угода №1 до Договору №01/08-20/4 від 01.08.2020, Акти прийому-передачі наданих послуг до Договору №01/08-20/4 від 01.08.2020 №1 від 05.08.2020, №2 від 30.09.2020 та №3 від 30.10.2020, платіжні доручення №105 від 12.10.2020 на суму 5000 грн та №127 від 10.11.2020 на суму 5000 грн.

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у Київському апеляційному суду, відповідачем 06.04.2021 було подано до суду в копіях Додаткову угоду №3 від 15.02.2021 до Договору №01/08-20/4 від 01.08.2020, Акт №1 від 26.09.2021 прийому-передачі наданих послуг до Додаткової угоди №3 від 15.02.2021 до Договору №01/08-20/4 від 01.08.2020, платіжне доручення №229 від 01.03.2021 на суму 5 000,00 грн та банківську виписку за період з 01.03.2021 по 31.03.2021.

Відповідно до п. 1.1. Договору №01/08-20/4 від 01.08.2020 про надання правничої допомоги Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати йому консультації та/або послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, з питань правового забезпечення діяльності Замовника, підготовки необхідних юридичних документів тощо, а Замовник зобов`язується прийняти зазначені послуги та оплатити їх.

Згідно п. 4.4. Договору №01/08-20/4 від 01.08.2020 додатковий обсяг послуг та порядок його оплати визначаються додатковими угодами до цього Договору.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Додаткової угоди №1 від 01.08.2020 до Договору №01/08-20/4 від 01.08.2020 Виконавець зобов`язується надати Замовнику правничу допомогу, що полягає в представленні інтересів Замовника у Святошинському районному суді м. Києва справа № 759/4401/20 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Верховинна, 41» про визнання недійсними рішень Загальних зборів, а саме: у підготовці та поданні відзиву; ознайомлення з матеріалами справи; підготовці письмових пояснень, клопотань та інших документів правового характеру; участь у судових засіданнях тощо. Розмір винагороди становить 10 000,00 грн.

Як вбачається з п. 2 Акту прийому-передачі наданих послуг №2 від 30.09.2020 до Договору №01/08-20/4 від 01.08.2020 Виконавець надав, а Замовник прийняв послуги з попереднього опрацювання матеріалів; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції; консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи; підготовка та подання відзиву до позовної заяви. Вартість наданих послуг за Додатковою угодою складає 10 000, 00 грн, з них по Акту 5 000,00 грн.

Згідно з п. 2 Акту прийому-передачі наданих послуг №3 від 30.10.2020 до Договору №01/08-20/4 від 01.08.2020 Виконавець надав, а Замовник прийняв послуги з підготовки клопотання про розгляд справи в позовному загальному провадженні; подання клопотання про відкладення; підготовка та подання супровідного листа про долучення доказів до матеріалів справи; підготовка та подання клопотання про приєднання доказів. Вартість наданих послуг за Додатковою угодою складає 10 000, 00 грн, з них по Акту 5 000,00 грн.

Також, між Виконавцем та Замовником було укладено Додаткову угоду №3 від 15.02.2021 до Договору №01/08-20/4 від 01.08.2020, відповідно до п. 1 та п. 2 якої Виконавець зобов`язується надати Замовнику правничу допомогу, що полягає в представленні інтересів Замовника у Київському апеляційному суді за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02.12.2020 р. у справі № 759/4401/20, а саме: у підготовці та поданні відзиву на апеляційну скаргу; підготовці письмових пояснень, клопотань та інших документів правового характеру, участь у судових засіданнях тощо. Розмір винагороди становить 5 000,00 грн.

Згідно з п. 2 Акту прийому-передачі наданих послуг №1 від 26.09.2021 Виконавець надав, а Замовник прийняв послуги з представлення інтересів Замовника у Київському апеляційному суді за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02.12.2020 р. у справі №759/4401/20, при цьому надано наступі послуги: опрацювання змісту апеляційної скарги; підготовка відзиву на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні, загальною вартістю 5 000,00 грн.

Судом встановлено, що Замовник сплатив Виконавцю 15 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №105 від 12.10.2020 на суму 5000 грн, №127 від 10.11.2020 на суму 5000 грн та №229 від 01.03.2021 на суму 5 000,00 грн.

Також, на підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у Господарському суді міста Києва, відповідачем надано в копіях Договір №29/11-22 про надання правничої допомоги від 29.11.2022, Додаток до Договору - приблизний прайс-лист правової допомоги виконавця від 29.11.2022, Додаткову угоду №2 від 06.01.2023 до Договору №29/11-22 від 29.11.2022, Акт прийому-передачі наданих послуг від 21.04.2023 до Договору №29/11-22 від 29.11.2022 та платіжне доручення № 780 від 21.04.2023.

Відповідно до п. 1.1. Договору №29/11-22 про надання правничої допомоги від 29.11.2022 замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати йому консультації та/або послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, з питань правового забезпечення діяльності Замовника, підготовки необхідних юридичних документів тощо, а замовник зобов`язується прийняти зазначені послуги та оплатити їх.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2., 6.3. та 6.4. Договору №29/11-22 від 29.11.2022 за надання послуг, передбачених даним Договором, Замовник сплачує Виконавцеві гонорар (винагороду). Розмір гонорару (винагороди) визначається Сторонами у Додаткових угодах до цього Договору. Замовник оплачує послуги Виконавця на підставі Додаткових угод за цим Договором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця в строк, що зазначається у відповідній Додатковій угоді. Оплата здійснюється банківським переказом коштів. Ціна цього Договору складає суму винагороди (гонорару) за його виконання Виконавцем, що буде здійснена фактично Замовником протягом строку його дії.

Згідно з п. 1 Додаткової угоди №2 від 06.01.2023 до Договору №29/11-22 від 29.11.2022 Виконавець зобов`язується надати Замовнику правничу допомогу, що полягає в представленні інтересів Замовника у Господарському суді м. Києва та Північному апеляційному господарському суді у справі №759/4401/20 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Верховинна, 41» про визнання недійсним рішення загальних зборів від 05.02.2020 р., а саме: підготовка і направлення відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 ; підготовка і направлення заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (за потреби); підготовка і направлення апеляційної скарги (відзиву на апеляційну скаргу), відповідь на відзив на апеляційну скаргу (заперечення на відзив на апеляційну скаргу) (за потреби); надання письмових пояснень (за потреби); ознайомлення з матеріалами справи (за потреби); підготовка процесуальних документів (заяв та клопотань); участь у судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Акту прийому-передачі наданих послуг від 21.04.2023 до Договору №29/11-22 від 29.11.2022 Виконавець надав, а Замовник прийняв виконану у відповідності до Додаткової угоди №2 від 06.01.2023 до Договору про надання правничої допомоги №29/11-22 р. від 29.11.2022 правничу допомогу, що полягала в представленні інтересів Замовника у Господарському суді м. Києва у справі №759/4401/20 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Верховинна, 41» про визнання недійсним рішення загальних зборів від 05.02.2020 р., а саме:

- підготовка і направлення відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 06.01.2023 вартістю 500 грн;

- представництво у судових засіданнях 07.02.2023, 21.02.2023, 14.03.2023 та 18.04.2023 загальною вартістю 8 000,00 грн (4 х 2 000,00 грн);

- ознайомлення з матеріалами справи 15.02.2023 вартістю 1 000,00 грн;

- підготовка і направлення письмових пояснень щодо відповіді на відзив ОСОБА_1 20.02.2023 вартістю 6 000,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг складає 15 500,00 грн

Замовник сплатив Виконавцю 15 500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №780 від 21.04.2023.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Суд зазначає, що позивачем надано належні докази на підтвердження обсягу та вартості наданої професійної правничої допомоги, поряд з цим, позивач у заяві від 01.05.2023 вказав, що питання щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, що була надана відповідачу у Святошинському районному суді міста Києва та 5000,00 грн, що була надана відповідачу в Київському апеляційному суді вже було вирішено судом раніше, у свою чергу, заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в Господарському суді міста Києва в розмірі 15 500,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому повинні бути зменшені через недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України.

Також, позивач звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивач зауважує, що не було необхідності для участі адвоката у всіх чотирьох судових засіданнях оцінених у 8 000,00 грн, не було необхідності в ознайомленні з матеріалами справи вартістю 1 000,00 грн та не було необхідності в підготовці пояснень вартістю 6 000,00 грн, у тому числі, й через те, що послуги, обумовлені договором № 29/11-22 від 29.11.2022 про надання правничої допомоги вже були замовлені відповідачем раніше за меншою вартістю (5000,00 грн в місяць) і в адвокатів існували зобов`язання перед ОСББ надавати відповідні послуги за підписаними раніше договорами (зокрема, Договором № 20-04/04 про надання юридичних послуг від 01.04.2020).

Так, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, яка була надана відповідачу в Святошинському районному суді міста Києва та Київському апеляційному суді вже було вирішено судом раніше, оскільки, постановою Верховного Суду від 17.08.2022, зокрема, роз`яснено сторонам, що розгляд справи № 759/4401/20 віднесено до юрисдикції господарського суду, відтак, всі процесуальні питання, в тому числі, щодо стягнення судових витрат вирішуються саме господарським судом.

Поряд з цим, проаналізувавши доводи сторін та дослідивши докази, суд враховує, зокрема, наступне.

Згідно з п. 8 ч.3 ст. 165 ГПК України відзив повинен містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Отже, наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 927/201/20).

Також, у додатковій постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 922/2167/19, зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Так, судом встановлено, що у першій заяві по суті спору (відзиві) зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 20 000,00 грн.

Разом з тим, в заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач просить суд стягнути з позивача 30 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Тобто, заявлена до стягнення з позивача сума судових витрат істотно перевищує суму зазначену відповідачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Однак, відповідачем не доведено, що він не міг передбачити відповідну суму судових витрат, заявлену ним до відшкодування, на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Більше того, згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У справі «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При цьому суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №911/3386/17, від 11.12.2018 у справі №910/2170/18).

Так, з наявних в матеріалах справи № 759/4401/20 доказів вбачається, що протягом розгляду даної справи правова позиція сторін не змінювалася, а предметом розгляду даної справи є визнання недійсними рішень загальних зборів, які оформлені протоколом від 21 лютого 2020 року, що, в свою чергу, не передбачає аналізу великої кількості документів та доказів.

Поряд з цим, визначаючи суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає до стягнення з позивача, суд, крім іншого, враховує положення наданої позивачем копії Договору № 20-04/04 про надання юридичних послуг від 01.04.2020, укладеного між адвокатом Вербицьким В.В. та ОСББ "Верховинна, 41", яким визначено, що щомісячна оплата консультацій та/або послуг складає 5000,00 грн.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача про невідповідність заявлених відповідачем витрат критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, а також, твердженнями про неспівмірність витрат із складністю справи, що, у свою чергу, є підставою для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Дослідивши надані відповідачем докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи, що заявлена до стягнення з позивача сума судових витрат перевищує суму зазначену відповідачем в попередньому (орієнтовному) розрахунку, а також з огляду на невідповідність витрат критеріям розумності, дійсності, необхідності та враховуючи неспівмірність витрат із складністю справи, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем до стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу підлягають покладенню на позивача частково, а саме в розмірі 5 000,00 грн.

Стосовно доводів позивача про наявність підстав для визнання зловживанням представником відповідача процесуальними правами, що полягає в поданні останнім заяви про ухвалення додаткового рішення та застосування до представника відповідача заходів визначених Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, і у вигляді відмови в стягненні на його користь судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Так, подання відповідачем заяви про ухвалення додаткового рішення у встановленому законодавством порядку є процесуальним правом сторони, що відповідає завданню господарського судочинства, у свою чергу, позивачем не доведено наявності в діях відповідача обставин зловживання правами в розумінні приписів ст. 43 ГПК України, а відтак, суд відхиляє відповідні доводи позивача, як необґрунтовані.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Верховинна, 41" (03115, м. Київ, вул. Верховинна, 41; ідентифікаційний код: 40643920) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

2. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.05.2023

Суддя Ю.В. Картавцева