ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

"22" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2051/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши матеріали вх. № 2121/23

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Приватного підприємства "Сі Рест" (65123, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, буд. 36, кв.10)

про розірвання договору та стягнення

ВСТАНОВИВ:

16.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Сі Рест", в якій просить суд:

- розiрвати договiр оренди від 28.09.2021 №07 з Приватним підприємством "Сі Рест"

- стягнути з Приватного підприємства "Сі Рест" на користь ОСОБА_1 орендну плату з розрахунку на дату фактичного винесення рішення у справі;

- стягнути з Приватного підприємства "Сі Рест" на користь ОСОБА_1 визначену висновком експерта вартість нанесених збитків Майну;

- стягнути з Приватного підприємства "Сі Рест" на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 22 500 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на підставі договору купівлі продажу від 02.02.2023 №283, укладеному з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, було набуто у власність об`єкт малої приватизації Табір праці та відпочинку разом з будівлею їдальні з господарчими будівлями та спорудами за адресами: Одеська область, Одеський р-н, с. Фонтанка, вул. Молодіжна, 50 та АДРЕСА_2 .

Згідно із інформацією Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях майно передано в оренду Приватному підприємству "Cі Рест" на строк до 12.10.2026 року за договором оренди від 28.09.2021 №07.

14.02.2023 року позивач за наслідком підписання з Фондом державного майна України акту про заміну сторони у означеному вище договорі вступив в права Орендодавця за договором оренди.

Водночас, як вказує позивач, відповідач вже понад три місяці орендну плату не сплачує, а майно, передане за договором оренди, приведено до непридатного для використання за цільовим призначенням стану, приміщення зруйновано, інженерні мережі розграбовано, що і стало підставою для звернення до суду з відповідними вимогами про розірвання договору, стягнення орендної плати та збитків.

19.05.2023 позивачем подано до суду клопотання про призначення експертизи, а також заяву про забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на майно та (або) грошові кошти, що належать Приватному підприємству "Сі Рест".

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Так, п.1 ч.1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу, зокрема і фізичні особи, які не є підприємцями, водночас випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 1, 5, 10, 14 цієї статті).

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач просить суд розірвати договір оренди, сторонами якого виступають ПП "Сі Рест", як орендар, та ОСОБА_1 в якості фізичної особи, як орендодавець, у зв`язку із неналежним виконанням орендарем своїх зобов`язань за договором, а також стягнути орендну плату за вказаним договором та збитки, заподіяні його неналежним виконанням.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник при розірванні та виконанні договору оренди, стороною якого є фізична особа, яка не має статусу підприємця.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Натомість в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо державної реєстрації ОСОБА_1 в якості ФОП відсутні.

Докази здійснення позивачем господарської діяльності суду також не надано.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Наведена норма підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, враховуючи наведене у сукупності та імперативні положення п.1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, з огляду на те, що стороною договору оренди, вимоги про розірвання якого та стягнення за яким заявлено у даній справі, є фізична особа, яка не є підприємцем, і докази зворотного в матеріалах позовної заяви відсутні, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ГПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З урахуванням зазначеного, суд роз`яснює, що розгляд позову віднесено до юрисдикції загального суду.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 175 ГПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

З урахуванням висновків суду про відмову у відкритті провадження у справі, з огляду на те, що заява про забезпечення позову, подана одночасно з позовною заявою, має подаватися за правилами підсудності, встановленими цим кодексом (п.2 ч.1 ст.138 ГПК України), суд зазначає, що заява про забезпечення позову також не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Керуючись ст. 20, п. 1 ч.1 ст.175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Сі Рест" про розірвання договору та стягнення та по заяві про забезпечення позову відмовити.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи з позовними вимогами, заявленими у позові, та заяви про забезпечення позову віднесено до юрисдикції загального суду.

3. Повернути ОСОБА_1 позовну заяву та заяву про забезпечення позову.

Ухвала набирає чинності 22.05.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя Ю.М. Щавинська