ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2023 р. Справа № 916/7/23

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання: Ігнатишеній А.О.,

за участю представників сторін:

позивача: Олейнічук Т.В., згідно довіреності №21/р8-22-110 від 23.12.2021

відповідача: не з`явився,

розглянувши у спрощеному провадженні справу №916/7/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (65003, м. Одеса, вул. Одарія,1; ел. пошта: ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «П.А.Л.А.Д.А.» (65009, м. Одеса, Гагарінське плато, 5) про стягнення 977902,12 грн, де 686450,87грн основного боргу, 107951,45грн пені, 17998,18грн три проценти річних, 165501,62грн втрат від інфляції,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач у позові в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.04.2016 між ТОВ «Одесагаз-Постачання» та ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» укладено договір №008392-ПР(2) на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими, за умовами п.п.2.1., 5.1. якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору. Позивач вказує, що на виконання умов договору № 008392-ПР(2) у січні 2022 року поставив до пункту споживання ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» 17659куб.м. природного газу за ціною 66399,00грн. за 1000куб.м. на загальну суму 1 172 539,94грн, а відповідач розрахувався лише частково в сумі 486089,07грн, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 686450,87грн, на яку позивачем нараховано 107951,45грн пені, 17998,18грн три проценти річних, 165 501,62грн втрат від інфляції.

Відповідач подав до справи відзив на позов від 03.03.2023, де вказує, що, починаючи з лютого 2022 року та на день подання позивачем позовної заяви до суду, не має можливості оплатити одноразово суму заборгованості за Договором з огляду на введения в Україні военного стану з 25.02.2022 року, що стало причиною фактичного зупинення господарської діяльності товариства (основний вид діяльності відповідача - готельні послуги), відповідач був позбавлений надавати відповідні готельні послуги та отримувати за це оплату. Протягом 2022 року звільнилися практично усі працівники підприємства та на підприємстві на сьогоднішній день наявні лише директор підприємства та головний бухгалтер. Відповідач наразі фактично не здійснює господарську діяльність та знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Отриманий газ використовувався відповідачем виключно для опалення готелю та надання комфортних умов для проживання туристів, які приїжджали до м. Одеси, проте з початком введення воєнного стану у зв`язку із збройною агресією Російської федерації, та відсутністю туристів готельний бізнес постраждав дуже суттєво, що стало причиною порушення умов Договору. Відповідач зазначає, що заявлені позивачем штрафні санкції за прострочення грошового зобов`язання у сумі 291 451,25 грн становлять фактично половину від неоплаченої не з його вини суми заборгованості та перетворюється на несправедливо непомірний тягар для відповідача, у зв`язку з чим просить суд зменшити заявлені до стягнення позивачем штрафні санкції за прострочення грошового зобов`язання у сумі 291 451,25 грн на 70 %.

Крім того, 29.05.2023 за вх.№17570/23 до суду відповідачем за клопотанням подано платіжні інструкції №1478 від 18.05.2023, №1425 від 18.04.2023 про оплату основного боргу в сумі 185000грн.

Так, положення ч.1 ст.248 ГПК України визначають, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Наразі, воєнний стан продовжено на 90 діб з 19.02.2023 згідно Указу Президента України від 06.02.2023 №58/2023.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, враховуючи, вжиті судом заходи із забезпечення повідомлення відповідача про розгляд судом справи №916/7/23 засобами поштового зв`язку, суд, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, дійшов висновку в контексті гарантій ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року щодо розумного строку розгляду справи, про необхідність розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 03.01.2023 відкрито провадження у справі №916/7/23, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

13.02.2023 за вх.№4480/23 до суду від ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» надійшло клопотання про поновлення ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» процесуальних строків на подання відзиву на позовну заяву та подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, проведення розгляду справи №916/7/23 у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 15.02.2023 встановлено розумний строк розгляду справи №916/7/23, задоволено клопотання ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» 13.02.2023 за вх.№4480/23 до суду від ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» про поновлення ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» процесуальних строків на подання відзиву на позовну заяву та подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, проведення розгляду справи №916/7/23 у судовому засіданні з повідомленням сторін, призначено справу №916/7/23 до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін на 03.04.2023 о 12год.20хв.

Клопотання відповідача від 29.05.2023 за вх.№17570/23 про долучення доказів до справи судом задоволено.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

01.04.2016 між ТОВ «Одесагаз-Постачання» (Постачальник) та ТОВ «П.А.Л.А.Д.А.» (Споживач) укладено договір №008392-ПР(2) на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими, відповідно до умов якого Постачальник постачає Споживачеві природний газ, в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених даним правочином. Обсяг спожитого природного газу підтверджується підписаним Сторонами актом прийому-передачі природного газу (далі - акт), що оформлюється на підставі даних кожного комерційного вузла обліку, вказаного в п.2.4. даного Договору. Постачальник до 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, надає Споживачу два примірники оригіналу акту наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником Газорозподільного підприємства, погоджені Постачальником та скріплені печатками. Споживач протягом двох днів з дня одержання акту наданих послуг зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства. До вирішення спірних питань обсяг спожитого природного газу та сума для оплати наданих послуг з постачання природного газу установлюються відповідно до даних Газорозподільного підприємства. Акти прийому-передачі природного газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником (п.п.2.1., 3.4., 3.5., 3.6., 3.7. Договору).

Відповідно до п.п.5.1., 5.6. Договору, постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті (). Оплата за постачання природного газу здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100 % вартості газу, який запланований для поставки у наступному місяці, не пізніше ніж за 7 (сім) банківських днів до початку місяця поставки газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунка-фактури.

Згідно п.11.1 Договору він є укладеним з дати його підписання та укладається у частині постачання природного газу на строк до 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший строк за згодою Сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Договір № 008392-ПР(2) було розірвано за додатковою угодою від 31.01.2022.

На виконання умов договору № 008392-ПР(2) позивач у січні 2022 року поставив відповідачу природний газ на суму 1172539,94грн, підтвердженням чого слугує акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2022.

За твердженням позивача, відповідач за отриманий природний газ сплатив 23.12.2021 і 18.01.2022 частково в сумі 486089,07грн. Дане визнання позивачем обставин спростовано не було.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши викладені сторонами пояснення, їх мотивовані оцінки кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення або відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Таким чином, судом встановлено, що в січні 2022 позивач поставив відповідачу за договором №008392-ПР(2) від 01.04.2016 природний газ на загальну суму 1172539,94грн, а відповідач розрахувався лише частково в сумі 486089,07грн, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 686450,87грн.

В процесі розгляду судом даної справи відповідач оплатив позивачу основну заборгованість в розмірі 185000грн за платіжними інструкціями №1478 від 18.05.2023, №1425 від 18.04.2023.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Положення ч.4 ст.231 ГПК України визначають, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи те, що предмет спору в частині основного боргу в сумі 185000 грн перестав існувати вже після відкриття справи, суд вбачає наявними підстави для закриття провадження по справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 185000грн.

Таким чином, підлягають судом частковому задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 501450,87 грн.

Крім того, позивач у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем за отриманий газ нарахував до стягнення з відповідача 17998,18грн три проценти річних за період з 11.02.2022 по 11.08.2022, 165501,62грн втрат від інфляції за період з 11.02.2022 по 11.08.2022.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши зроблені позивачем розрахунки трьох процентів річних, втрат від інфляції, встановив, що їх зроблено вірно. Отже, підлягають судом задоволенню у повній мірі заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 17998,18грн три проценти річних за період з 11.02.2022 по 26.12.2022, 165501,62грн втрат від інфляції за період з 11.02.2022 по 26.12.2022.

Так, у зв`язку з несвоєчасним проведенням відповідачем оплати заборгованості, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 107951,45грн за період з 11.02.2022 по 11.08.2022.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд, перевіривши зроблений позивачем розрахунок пені встановив, що його зроблено вірно.

За положеннями ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятком, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним доказам, якими заявник обґрунтовує свої заперечення.

Так, неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Сторони підтверджують той факт, що заборгованість відповідачем не погашена до відкриття провадження по справі, отже, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за характеризується повним його невиконанням. Поряд із цим, матеріали справи не містять докази понесення позивачем збитків в результаті неналежного виконання відповідачем власних зобов`язань. Доказів важкого фінансового стану відповідач до справи не подав. Однак, зважаючи на те, що указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено на 90 діб з 19.02.2023 згідно Указу Президента України від 06.02.2023 №58/2023, беручи до уваги те, що основною діяльністю відповідача є надання готельних послуг, довідку відповідача від 02.03.2023 про те, що у товаристві звільнено працівників та працюючими залишилось дві особи через зупинення господарської діяльності, суд вбачає наявність обставин, що свідчать на користь можливості зменшити суму заявленої позивачем до стягнення пені на 70%, у зв`язку з чим підлягає частковому задоволенню судом позовна вимога позивача про стягнення з відповідача пені 32385,44 грн.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 14668,53грн, які в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у зв`язку з частковим задоволенням судом позовних вимог, але зменшенням суми пені судом через обставини непереборної сили.

Керуючись п.2 ч.1 ст.231, ст.ст.123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 331, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (65003, м. Одеса, вул. Одарія,1; ел. пошта: ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «П.А.Л.А.Д.А.» (65009, м. Одеса, Гагарінське плато, 5) про стягнення 977902,12 грн.

2. Закрити провадження в частині вимог стягнення основного боргу в сумі 185000грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «П.А.Л.А.Д.А.» (65009, м. Одеса, Гагарінське плато, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (65003, м. Одеса, вул. Одарія,1; ел. пошта: , ) 501450 (п`ятсот одну тисячу чотириста п`ятдесят) грн 87 коп. основного боргу, 32385 (тридцять дві тисячі триста вісімдесят п`ять) грн 44 коп. пені, 17998 (сімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 18коп. три проценти річних, 165501 (сто шістдесят п`ять тисяч п`ятсот одну) грн втрат від інфляції, 14668 (чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн 53коп. судового збору.

4. Відмовити позивачу у задоволенні решти частини заявлених позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30 травня 2023 р.

Суддя І.А. Малярчук