ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року Справа № 906/1061/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" на рішення Господарського суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року у справі №906/1061/22 (повний текст складено 28 лютого 2023 року, суддя Машевська О.П.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп"

про стягнення пені на загальну суму 28339,32 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30 листопада 2022 року відкрито провадження у справі №906/1061/22 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" про стягнення 7994,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05 грудня 2022 року відкрито провадження у справі №906/1059/22 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" про стягнення 8856,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05 грудня 2022 року відкрито провадження у справі №906/1060/22 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" про стягнення 11488,32 грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19 грудня 2022 року об`єднано в одне провадження справи №906/1061/22, №906/1059/22 та №906/1060/22, присвоєно об`єднаним судовим справам єдиний номер - №906/1061/22.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року у справі №906/1061/22 задоволено позов Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" про стягнення пені на загальну суму 28339,32 грн.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" (01010, м. Київ, пров. Хрестовий, 2, офіс 405, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ): 28339,32грн пені та 7443,00грн судового збору.

Вказане рішення мотивоване преюдиційними обставинами встановленими постановами Північно-Західного апеляційного господарського суду від 04 листопада 2022 року у справі №906/146/22, від 12 вересня 2022 року у справі №906/144/22 та від 07 жовтня 2022 року у справі №906/145/22.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ТОВ "Манго-Груп" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року у справі №906/1061/22 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що безпідставним є посилання місцевого суду на справи №906/146/22, №906/144/22 та №906/145/22, оскільки предметом розгляду у даних справах були вимоги ТОВ "МАНГО-ГРУП" про повернення Військовою частиною НОМЕР_1 забезпечень по договорам №5-21 від 02 лютого 2021 року, №4-21 від 02 лютого 2021 року, №6-21 від 02 лютого 2021 року, які (забезпечення) були перераховані ТОВ "МАНГО-ГРУП" у момент укладення цих договорів. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення першої інстанції, не аналізував та не надавав жодної правової оцінки фактам доведеності чи недоведеності подачі військовою частиною та отримання ТОВ "МАНГО-ГРУП" заявок на поставку товару по договорам. Проте, предметом спору у справі №906/1061/22 є стягнення пені за порушення ТОВ "МАНГО-ГРУП" строку поставки товару по заявкам №46 від 18 листопада 2022 року, №51 від 25 листопада 2022 року та №52 від 25 листопада 2022 року. Для правильного вирішення питання у цій справі значення має не факт того, виконало ТОВ "МАНГО-ГРУП" зобов`язання з поставки товарів по спірним договорам на 99%, а факт наявності порушення постачальником строку поставки, який обраховується від дати отримання ним заявок покупця.

Скаржник стверджує, що матеріали справи не містять жодних належних доказів направлення позивачем заявок на поставку товару по договорам та головне - отримання їх відповідачем. Відповідач наполягає на тому, що вказані заявки від позивача він не отримував, у зв`язку з чим перебіг строку поставки не розпочався. Зважаючи на те, що перебіг строку не розпочався, тому не може бути і мови про покладення на відповідача відповідальності у вигляді пені за пропуск цього строку

На переконання апелянта, не може вважатися належним доказом подання позивачем та отримання відповідачем заявок на поставку товару по договорам долучена позивачем до матеріалів справи копія журналу реєстрації заявок, оскільки, цей журнал може лише доводити факт того, що такі заявки були зареєстровані позивачем у цьому журналі, але ніяк не факт належного направлення їх відповідачу та факт отримання цих заявок відповідачем. Долучена позивачем до матеріалів справи копія довіреності на ім`я представника Сунгуровського А.М. від 15 січня 2021 року також не є належним доказом у даній справі, оскільки, вказана довіреність видана відповідачем Сунгуровському А.М. лише і виключно на представництво інтересів відповідача під час проведення переговорної процедури на закупівлю дизельного палива для Першого складу пального Державної прикордонної служби. Із закінченням переговорної процедури та підписанням спірних договорів повноваження Сунгуровського А.М. по довіреності від 15 січня 2021 року вичерпалися.

Листом №906/1061/22/1628/23 від 17 березня 2023 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Житомирської області.

29 березня 2023 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 квітня 2023 року у справі №906/1061/22 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" на рішення Господарського суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року у справі №906/1061/22. Надано скаржнику 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надання доказів сплати судового збору на суму 11164,5 грн.

26 квітня 2023 року від ТОВ "Манго-Груп" надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року у справі №906/1061/22 до якого додано платіжне доручення №ПП-0001846 від 14 квітня 2023 року про сплату 11164,5 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01 травня 2023 року у справі №906/1061/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" на рішення Господарського суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року у справі №906/1061/22. Запропоновано позивачу в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України та докази його надсилання апелянту. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

09 травня 2023 року від Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзац 2 частини 10 статті 270 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" на рішення Господарського суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року у справі №906/1061/22 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Сторонам було створено належні умови для реалізації наданих процесуальним законодавством прав.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02 лютого 2021 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (як Позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" (як Відповідач, Постачальник) були укладені Договори №4-21, №5-21 та №6-21 за умовами яких постачальник зобов`язався поставити замовнику ДК 021:2015 код 09130000-9 Нафта і дистиляти (ДК 021:2015 код 09134200-9 Паливо дизельне) Паливо дизельне зимове (далі - по тексту товар) відповідно до специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (додаток 1), а замовник зобов`язується прийняти цей товар та оплатити на умовах цього Договору (пункти 1.1 Договорів №4-21, №5-21 та №6-21).

Замовник має право зменшити обсяг закупівлі товару (кількість товару) по цьому Договору в залежності від реального фінансування видатків (пункти 1.2 Договорів №4-21, №5-21 та №6-21).

Загальна сума договору за №4-21 складає 1476000,00 грн, за №5-21 - 2460000,00 грн; за №6-21 - 4812000,00 грн (пункти 3.1 Договорів №4-21, №5-21 та №6-21).

Ціна на товар зазначається у специфікації (додаток 1) із врахуванням транспортних та інших витрат. Підставою для оплати вважається накладна та рахунок (рахунок-фактура) постачальника (пункти 3.2 Договорів №4-21, №5-21 та №6-21).

Платник та одержувач товару за цим Договором є замовник (пункти 4.1 Договорів №4-21, №5-21 та №6-21).

Розрахунки за товар, що поставляється проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до сорока п`яти банківських днів (пункти 4.2 Договорів №4-21, №5-21 та №6-21).

Датою розрахунків за цим Договором вважаються день надходження коштів на розрахунковий рахунок постачальника (пункти 4.3. Договорів №4-21, №5-21 та №6-21).

Товар, що поставляється постачальником, оплачується замовником за попередньо узгодженою обома сторонами ціною відповідно до пункту 3.2 цього Договору (пункти 4.5 Договорів №4-21, №5-21 та №6-21).

Строк поставки товару за цим Договором складає 10 робочих днів з моменту подання заявки замовником (пункти 5.2 Договорів №4-21, №5-21 та №6-21).

За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів законодавства України та цим Договором (пункти 7.2 Договорів №4-21, №5-21 та №6-21).

У пунктах 7.3 зазначених Договорів сторони погодили, що за порушення строків поставки товару зазначеного у підпункті 5.2 цього Договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості недопоставленого товару.

Строк дії Договорів №4-21, №5-21 та №6-21, згідно пунктів 11.2, з дня їх підписання сторонами, закінчення строку дії 31 грудня 2021 року.

У пунктах 12.3 Договорів №4-21, №5-21 та №6-21 сторони домовилися, що у разі зміни реквізитів кожна із сторін зобов`язується в строк десяти робочих днів письмово повідомити іншу сторону за цим Договором.

У Додатку №1 до Договору №4-21 сторони погодили Специфікацію, найменування продукції: паливо дизельне зимове, кількість 60 000 кг, ціна за одиницю товару без ПДВ 20,50 грн, ціна за одиницю товару з урахуванням ПДВ 24,60 грн, загальна сума з ПДВ - 1 476 000, 00 грн.

25 листопада 2021 року від Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшло розпорядження від 24 листопада 2021 року про подання заявок на постачання пального зимового для В/Ч НОМЕР_1 - 79,6 т, В/Ч НОМЕР_3 - 60,0 т.

25 листопада 2021 року за №51 була відправлена заявка щодо постачання продукції на дизельне паливо зимове в кількості 60 000, 0 кг для В/Ч НОМЕР_3 на загальну суму з ПДВ 1 476 000, 00 грн, про що свідчить запис з Журналу реєстрації заявок та скріншот електронної пошти.

Позивач доводить, що поставка товару мала відбутися не пізніше 09 грудня 2021 року, поставка товару до В/Ч НОМЕР_3 в кількості 60000, 0 кг не відбулася, відповідач прострочив поставку товару на 6 днів, тому нарахував пеню в сумі 8856, 00 грн, а саме: 1 476 000, 00 х 0,1% = 1 476, 00 грн х 6 днів.

У Додатку №1 до Договору №5-21 сторони погодили Специфікацію, найменування продукції: паливо дизельне зимове, кількість 100 000 кг, ціна за одиницю товару без ПДВ (грн) 20,50 грн, ціна за одиницю товару з урахуванням ПДВ 24,60 грн, загальна сума з ПДВ - 2 460 000, 00 грн.

22 жовтня 2022 року за №46 була надіслана заявка щодо постачання дизельного палива зимового в кількості 25 000 кг на загальну суму 615000, 00 грн.

23 жовтня 2021 року за №737 Відповідач просив відкликати заявку №40 від 22 жовтня 2021 року

15 листопада 2021 року від Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшло розпорядження від 12 листопада 2021 року щодо постачання продукції на дизельне паливо зимове в кількості 25,0 т.

18 листопада 2021 року за №46 була відправлена заявка щодо постачання продукції на дизельне паливо зимове в кількості 25000 кг для В/Ч НОМЕР_4 на загальну суму з ПДВ 615 000, 00 грн, про що свідчить запис у Журналі реєстрації заявок та скріншот електронної пошти.

Позивач доводить, що поставка товару мала відбутися не пізніше 02 грудня 2021 року, поставка товару до В/Ч НОМЕР_4 в кількості 25 000 кг не відбулася, відповідач прострочив поставку товару на 13 днів, тому нарахував пеню в сумі 7995, 00 грн, а саме: 615000,00 х 0,1% = 615,00 грн х 13 днів.

У Додатку №1 до Договору №6-21 сторони погодили Специфікацію, найменування продукції: паливо дизельне зимове, кількість 200 000 кг, ціна за одиницю товару без ПДВ (грн) 20,05 грн, ціна за одиницю товару з урахуванням ПДВ 24,06 грн, загальна сума з ПДВ (грн) - 4 812 000, 00 грн.

25 листопада 2021 року від Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшло розпорядження від 24 листопада 2021 року про подання заявок на постачання пального зимового для В/Ч НОМЕР_1 - 79,6 т, В/Ч НОМЕР_3 - 60,0 т.

25 листопада 2021 року за №52 була відправлена заявка щодо постачання продукції на дизельне паливо зимове в кількості 79581,0 кг для В/Ч НОМЕР_1 на загальну суму з ПДВ 1 914 718, 86 грн, про що свідчить запис з Журналу реєстрації заявок та скріншот електронної пошти.

Позивач доводить, що поставка товару мала відбутися не пізніше 09 грудня 2021 року, поставка товару до В/Ч НОМЕР_1 в кількості 79581,0 кг не відбулася, відповідач прострочив поставку товару на 6 днів, тому нарахував пеню на суму 11488, 32 грн, а саме: 1914718,86 х 0,1% =1914,72 грн х 6 днів.

14 грудня 2021 року на електронну адресу позивача надійшов лист за №900 від 13 грудня 2021 року в якому відповідач відмовляється від виконання своїх зобов`язань по Договорам №4-21, №5-21 та №6-21 та просить про їх дострокове розірвання.

15 грудня 2021 року між сторонами були укладені Додаткові угоди №1-21 про розірвання договору до Договорів №4-21, №5-21 та №6-21 у пункті 2 якого сторони погодили, що укладення даної угоди не звільняє постачальника від відповідальності за неналежне виконання умов договору, що мало місце до його розірвання.

Додатковою угодою №1-21 про розірвання договору до Договору №4-21 від 15 грудня 2021 року сторони зазначили, що з моменту укладення додаткової угоди зобов`язання сторін припиняються: шляхом зменшення обсягу закупівлі на суму 1476000, 00 грн та змінили істотну умову, а саме пункт 3.1 Договору №4-21 в наступній редакції: "3.1. Загальна сума Договору складає 0,00 грн (нуль гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 20% - 0,00 грн". Специфікацію викласти у редакції, що додається.

Укладена між сторонами Специфікація до Договору №4-21 від 15 грудня 2021 року загальна сума становить 0,00 грн.

Додатковою угодою №1-21 про розірвання договору до Договору №5-21 від 15 грудня 2021 року сторони зазначили, що з моменту укладення додаткової угоди зобов`язання сторін припиняються: шляхом зменшення обсягу закупівлі на суму 1220430,60 грн та змінили істотну умову, а саме пункт 3.1 Договору №5-21 в наступній редакції: "3.1. Загальна сума Договору складає 1 239 569, 40 грн, у тому числі ПДВ 20% - 206 594, 90 грн". Специфікацію (додаток 1 до Договору) викладено у редакції, що додається.

Укладена між сторонами Специфікація до Договору №5-21 від 15 грудня 2021 року містить найменування продукції: паливо дизельне зимове, кількість 50 389,0 кг, ціна за одиницю товару без ПДВ 20,50 грн, ціна за одиницю товару з урахуванням ПДВ (грн) 24,60 грн, загальна сума 1239569, 40 грн.

Додатковою угодою №1-21 від 15 грудня 2021 року сторонами змінено істотну умову пункту 3.1 Договору №6-21, виклавши її в наступній редакції: "3.1. Загальна сума Договору складає 2 897 281,14 грн, у тому числі ПДВ 20% - 482 880,19 грн". Специфікацію (додаток 1 до Договору) викласти у редакції, що додається (надалі - Додаткова угода №1-21 від 15 грудня 2021 року).

Виклали сторони в новій редакції Додаток 1 до Договору №6-21 - Специфікацію, за умовами якої предметом поставки є дизпаливо зимове у кількості 120 419 кг з ціною за одиницю товару 24,06грн з ПДВ на загальну суму 2 897 281,14 грн, яке поставляється Постачальником автомобільним транспортом у місце поставки: вулиця Промислова 1, село Попільня, Попільнянський район, тобто за місцезнаходженням Замовника.

Станом на 15 грудня 2021 року у Постачальника припинилося зобов`язання поставити Замовнику дизпаливо зимове в кількості 79 581,00 кг, а Замовника - зобов`язання його оплатити в сумі 1 914 718, 86 грн, відповідно. Зазначена договірна конструкція викладена у пункті 3 Додаткової угоди № 1-21 від 15 грудня 2021 року в наступній редакції:" з моменту укладення додаткової угоди зобов`язання сторін припиняються шляхом зменшення обсягу закупівлі на суму 1 914 718, 86 грн".

Листами за №№1361, 1362 та 1363 від 16 грудня 2021 року позивач надіслав відповідачу вимоги про сплату пені по Договору №4-21 на суму 8856,00 грн, по Договору №5-21 на суму 7995,00 грн, по Договору №6-21 на суму 11488, 32 грн.

Відповідач у відповідь на вимоги позивача про сплату пені за порушення строків поставки від 10 січня 2022 року за №6 вважав вимоги позивача про сплату пені безпідставними.

Вказані обставини стали підставою для звернення до Господарського суду Житомирської області з даним позовом про стягнення в примусовому порядку пені за Договорами №4-21, №5-21 та №6-21 на загальну суму 28339,32 грн.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом позову у даній справі є вимога Військової частини НОМЕР_1 про стягнення пені з ТОВ "Манго-Груп" за прострочення поставки товару у розмірі 0,1%, визначеному умовами Договорів №4-21, №5-21 та №6-21 та які є розірваними з Військовою частиною НОМЕР_1 шляхом укладення Додаткових угод №1-21 від 15 грудня 2021 року.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (частина 2 статті 231 Господарського кодексу України).

Судами встановлено, що умовами укладених Договорів №4-21, №5-21 та №6-21 у пунктах 7.3 сторони визначили, що за порушення строку поставки товару зазначеного у пункті 5.2 цього Договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. Перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. Друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 07 червня 2022 року у справі №906/144/22 присуджено до стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" 73800,00 грн коштів отриманих як забезпечення виконання по договору № 4-21 від 02 лютого 2021 року та 2481,00 грн судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 вересня 2022 року рішення Господарського суду Житомирської області від 07 червня 2022 року у справі №906/144/22 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Позивач вважає, що відповідно до пункту 5.9 договору з урахуванням положень пунктів 3 та4 Додаткової угоди, договір вважаться виконаним, а тому у відповідача виник обов`язок з повернення перерахованого йому забезпечення.

Згідно пункту 5.9 Договору договір вважається виконаним при умові постачання не менше 99% товару.

Згідно пункту 3 додаткової угоди, з моменту укладення додаткової угоди зобов`язання сторін припиняються шляхом зменшення обсягу закупівлі на суму 1476000,00 грн.

Пунктом 4 угоди сторони пункт 3.1 договору виклали у новій редакції, згідно якого загальна сума договору складає 0,00 грн.

Водночас, матеріали справи не містять доказів постачання позивачем відповідачу товару в обсязі 99%.

Отже, у даному випадку не відбулося виконання зобов`язання за договором.

Матеріали справи містять лист позивача №900 від 13 грудня 2021 року, згідно з яким у зв`язку із відсутністю згоди замовника на збільшення ціни та укладення додаткових угод до договору, постачальник повідомляє про відмову на майбутнє від виконання своїх зобов`язань за Договором №4-21, №5-21 та просить достроково розірвати ці договори.

В подальшому, 15 грудня 2021 року сторони підписали додаткову угоду № 1-21 про розірвання договору № 4-21 від 02.02.2021, згідно пункту 1 якої сторони, керуючись частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України, пунктом 1 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", пунктами 10.1 та 12.1 Договору №4-21 від 02 лютого 2021 року дійшли згоди щодо розірвання договору за згодою сторін.

Розірвання договору можливе лише до його повного виконання, а тому зобов`язання, яке виникло з договору, не може вважатися повністю виконаним у разі його розірвання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що розірвання договору №4-21 від 02 лютого 2021 року відбулося за ініціативою позивача, невиконання ТОВ "Манго-Груп" зобов`язань за договором у повному обсязі, а також відсутність доказів визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними чи визнання договору про закупівлю нікчемним, умовами договору не було передбачене повернення забезпечення виконання договору про закупівлю за умови його розірвання, колегія суддів дійшла висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" щодо повернення замовником забезпечення виконання договору у вигляді гарантійного платежу.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 11 липня 2022 року у справі №906/146/22 присуджено до стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНГО-ГРУП" 123 000,00 грн коштів, отриманих як забезпечення виконання по договору №5-21 від 02 лютого 2021 року та 2481,00 грн судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04 листопада 2022 року рішення Господарського суду Житомирської області від 11 липня 2022 року у справі №906/146/22 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Позивач вважає, що відповідно до пункту 5.9 договору, з урахуванням положень пунктів 3 та 4 додаткової угоди № 1-21 від 15 грудня 2021 року, договір вважається виконаним, а тому у відповідача виник обов`язок з повернення забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що укладення додаткової угоди №1-21 відбулось на виконання листа позивача №900 від 13 грудня 2021 року, в якому останній повідомив про відмову на майбутнє від виконання своїх зобов`язань, зокрема по договору №5-21, та повторно просить замовника достроково розірвати договір. Попередня відмова від виконання зобов`язань була викладена позивачем в листі від 23 жовтня 2021 року №737.

Внаслідок цього, пунктами 3, 4 додаткової угоди сторони визначили, що з моменту її укладення зобов`язання сторін припиняються шляхом зменшення обсягу закупівлі на суму 1220430,60 грн, а загальна сума договору складає 1239569,40 грн.

Судом зауважено, що дострокове розірвання договору зумовлює припинення його виконання, а тому договірне зобов`язання не може вважатися виконаним в повному обсязі. Вказане випливає також із положень статті 611 Цивільного кодексу України, за якими одним із наслідків порушення зобов`язання є розірвання договору. А в даному випадку - визнання позивачем в листах-пропозиціях про розірвання договору (від 23 жовтня 2021 року та від 13 грудня 2021 року) неможливості його виконання.

Отже, на переконання колегії суддів, позивачем не виконано договір в повному обсязі, що за умовами пункту 5.9 договору має складати 99% товару.

Додатково вказане стверджується також і тим, що термін дії договору №5-21 (до 31 грудня 2021 року) залишився незмінним. За результатами закінчення терміну дії договору оприлюднюється звіт про виконання договору відповідно до статті 10 Закону України "Про публічні закупівлі" та забезпечення виконання договору повертається постачальнику без претензій у разі коли постачальник виконав умови договору.

За результатами укладання додаткової угоди №1-21 від 15 грудня 2021 року, в електронній системі закупівель "ПРОЗОРРО" згідно пункту 12 частини 1 статті 10 Закону України "Про публічні закупівлі", замовник зобов`язаний оприлюднити звіт саме про розірвання договору №5-21, а не про його виконання.

Зважаючи на вищевказане та приймаючи до уваги розірвання договору №5-21 від 02 лютого 2021 року фактично з ініціативи ТОВ "Манго-Груп" через неможливість виконання останнім зобов`язань у повному обсязі, що стверджується матеріалами справи, судова колегія дійшла висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин положень статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" та положень пункту 5.10 договору щодо обов`язку замовника повернути забезпечення виконання договору.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 07 червня 2022 року у справі №906/145/22 присуджено до стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" грошових коштів у сумі 240600,00 грн, сплачених в якості забезпечення виконання за Договором №6-21 від 02 лютого 2021 року та 3609,00 грн судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 жовтня 2022 року рішення Господарського суду Житомирської області від 07 червня 2022 року у справі №906/145/22 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Згідно пункту 3 Додаткової угоди, з моменту укладення додаткової угоди зобов`язання сторін припиняються шляхом зменшення обсягу закупівлі на суму 1914718,86 грн.

Пунктом 4 угоди сторони пункт 3.1 Договору виклали у новій редакції, згідно якого загальна сума договору складає 2897281,14 грн.

Однак, на переконання колегії суддів, матеріали справи не містять доказів постачання Позивачем товару в обсязі 99%.

Отже, у даному випадку виконання зобов`язання за Договором не відбулось.

Матеріалами справи стверджено, що листом №900 від 13 грудня 2021 року позивач просив згоди Відповідача на дострокове розірвання Договору №6-21, наслідком чого стало підписання 15 грудня 2021 року Додаткової угоди №1-21 про розірвання за згодою сторін Договору №6-21 від 02 лютого 2021 року.

Колегія суддів зауважила, що дострокове розірвання договору зумовлює припинення його виконання, а тому договірне зобов`язання не може вважатися виконаним в повному обсязі.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги, що розірвання Договору №6-21 від 02 лютого 2021 року відбулось за ініціативи ТзОВ "Манго-Груп", а невиконання останнім зобов`язань за Договором у повному обсязі стверджується матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин положень статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" щодо обов`язку замовника повернення забезпечення виконання договору у вигляді гарантійного платежу.

Апелянт вірно зазначає, що у справах №906/146/22, №906/144/22 та №906/145/22 предметом розгляду були вимоги ТОВ "МАНГО-ГРУП" про повернення Військовою частиною НОМЕР_1 забезпечень по договорам №5-21 від 02 лютого 2021 року, №4-21 від 02 лютого 2021 року, №6-21 від 02 лютого 2021 року, які (забезпечення) були перераховані ТОВ "МАНГО-ГРУП" у момент укладення цих договорів.

Однак, поза увагою скаржника залишились преюдиційні обставини встановлені в даних справах. Судом апеляційної інстанції встановлювались обставини направлення ТОВ "Манго-Груп" листів про сплату пені у зв`язку з порушення строків поставки товару згідно заявок. Колегіями суддів було відмовлено у позовах про стягнення забезпечень виконання договорів з посиланням на пункт 5.10 договорів, яким передбачено, що у разі якщо постачальник не виконав умови договору стосовно строків поставки товару, замовник не повертає забезпечення виконання договору.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені частиною четвертою статті 75 ГПК України, згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі №916/495/21, від 03 листопада 2020 року у справі №909/948/18.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Згідно із частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В силу приписів статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, обставини, встановлені в справах №906/144/22, №906/145/22, №906/146/22, які набрали законної сили, щодо строків виконання зобов`язань, відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України, повинні бути враховані судами як преюдиційні при розгляді інших справ.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази, у тому числі зроблений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18.

Як встановлено судами, за умовами пункту 5.2 Договору №4-21 строк поставки товару складав 10 робочих днів з моменту подання заявки позивачем.

В свою чергу, 25 листопада 2021 року за №51 позивачем було оформлено заявку на поставку дизельного палива зимового в кількості 60 000 кг на загальну суму 1 476 000, 00 грн. та яку зареєстровано в Журналі реєстрації заявок, а також надіслано на електронну пошту відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить скріншот електронної пошти.

Отже, обов`язок Відповідача поставити пальне почав перебіг з 26 листопада 2021 року та закінчився 09 грудня 2021 року.

Позивачем нарахована до стягнення пеня за 6 днів прострочення поставки палива на суму 8856,00 грн за формулою: 1476000,00грн х 0,1% = 1 476,00 грн х 6 днів = 8856, 00 грн.

За умовами пункту 5.2 Договору №5-21 строк поставки товару складав 10 робочих днів з моменту подання заявки позивачем.

Судами встановлено, що 18 листопада 2021 року за №46 позивачем оформлено заявку на поставку дизельного палива зимового в кількості 25 000 кг на суму 615 000,00 грн та яку зареєстровано в Журналі реєстрації заявок, а також надіслано на електронну пошту відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить скріншот електронної пошти.

Обов`язок відповідача поставити пальне почав перебіг з 19 листопада 2021 року та закінчився 02 грудня 2021 року.

Позивачем нарахована до стягнення пеня за 13 днів прострочення поставки палива на суму 7995, 00 грн за формулою: 615 000,00 грн х 0,1% =615, 00 грн х 13 днів = 7995, 00 грн.

За умовами пункту 5.2 Договору №6-21 строк поставки товару складав 10 робочих днів з моменту подання заявки позивачем.

Судами встановлено, що 25 листопада 2021 року за №52 позивачем оформлено заявку на поставку дизельного палива зимового в кількості 79 581 кг на суму 1914718,86 грн та яку зареєстровано в Журналі реєстрації заявок, а також надіслано на електронну пошту відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить скріншот електронної пошти.

Обов`язок відповідача поставити пальне почав перебіг з 26 листопада 2021 року та закінчився 09 грудня 2021 року.

Позивачем нарахована до стягнення пеня за 6 днів прострочення поставки палива на суму 11488,32 грн за формулою: 1914718,86 грн х 0,1% = 1914,72 грн х 6 днів = 11488,32 грн.

Щодо доводів скаржника про те, що матеріали справи не містять жодних належних доказів направлення позивачем заявок на поставку товару по договорам та отримання їх відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалося вище, у пунктах 5.2 Договорів №4-21, №5-21 та №6-21 сторони домовились про те, що строк поставки товару за цим Договором складає 10 робочих днів з моменту подання заявки заявником.

Проте, форма і зміст заявки, спосіб її надіслання/отримання умови договорів не містять.

Як вбачається із відзиву відповідача на позов, в минулому позивач дублював направлені Укрпоштою заявки на електронну адресу того спеціаліста відповідача, який у певний момент часу супроводжував процедуру поставки товару.

Отже, як підтверджує сам відповідач, заявки на поставку палива сторонами надсилалися у спосіб через Укрпошту та на електронну адресу спеціаліста відповідача, при цьому, відповідачем не вказано на яку/які електронні пошти здійснювалося листування з позивачем.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що на підтвердження направлення сканкопій письмових заявок №46, №51 та №52 позивачем надано засвідчені копії скріншотів електронного листування на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1, іншої електронної адреси матеріали справи не містять.

Як підтверджує апелянт, у листопаді-грудні 2021 року у його штаті відбулися зміни у зв`язку з певною кадровою реорганізацією, зазнали зміни і електронні адреси деяких спеціалістів, що на його переконання свідчить про неотримання заявок.

Однак апелянт жодним чином не доводить, що станом на дату надіслання позивачем письмових заявок №46, №51 та №52 будь-які зміни відбулися із електронною поштою ІНФОРМАЦІЯ_1, а представник відповідача Сунгуровський А.М., який за довіреністю б/н від 15 січня 2021 року представляв інтереси останнього на засіданні Тендерного комітету позивача 20 січня 2021 року, їх насправді не отримував. ТОВ "Манго-Груп" не надано жодних наказів про звільнення, переведення даної особи, які могли б свідчити про дійсні кадрові реорганізації у відповідача. Сторони цивільних правовідносин повинні добросовісно користуватися своїми цивільними правами, а тому відповідач мав можливість повідомити позивача про зміну своїх електронних адрес, у випадку дійсної їх зміни.

Судами встановлено, що до надіслання позивачем письмових заявок №46, №51 та №52 ним отримано лист відповідача №737 від 23 жовтня 2021 року, який оформлений на фірмовому бланку постачальника, що містив усі можливі контакти для зв`язку з юридичною особою, в тому числі, його офіційну електронну адресу: /ua, та який надано в якості доказів до цієї справи позивачем, що вказує про можливість надіслання письмових заявок №46, №51 та №52 саме за цими реквізитами.

Крім того, електронна адреса представника відповідача Сунгуровського А.М. ІНФОРМАЦІЯ_1 та офіційна електронна адреса відповідача /ua співпадають в частині @unimex.com.ua, тобто дана адреса є корпоративною і факт неотримання заявок залежав виключно від волевиявлення відповідача, а тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про подання заявок на поставку товару в належний спосіб.

Більше того, лист відповідача №737 від 23 жовтня 2021 року містить посилання на те, що 22 жовтня 2021 року позивач зробив заявку №40 на поставку дизельного палива зимового у кількості 25000кг, однак просить її відкликати з тих підстав, що виробництво такого палива розпочинається з 16 листопада. В контексті спірних відносин відповідач не довів, що заявку №40 отримав від позивача не на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме Укрпоштою.

Відповідно до частини першої статті 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

На відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 Господарського процесуального кодексу України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України). Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №922/51/20, від 14 грудня 2021 року у справі № 910/17662/19).

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частини п`ята, шоста статті 96 Господарського процесуального кодексу України).

Судами встановлено, що при направленні позивачем сканкопій письмових заявок №46, №51 та №52 вказано отримувача "Манго.pdf", дату та кількість Кбайт.

Листи електронної пошти є такими, що містять відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо.

Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу.

У застосуванні приписів статті 86 ГПК України Верховний Суд виходить, зокрема, з того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт "вірогідності доказів" не нівелює обов`язок суду щодо оцінки доказів в порядку приписів статті 86 ГПК України з урахуванням надання оцінки допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною першої статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Принцип змагальності не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених у статті 86 ГПК України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому. Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №908/2846/19, від 27 травня 2021 року у справі №910/702/17, від 17 листопада 2021 року у справі №910/2605/20.

Зазначені правові висновки у застосуванні норм процесуального права мають загальний (універсальний) характер незалежно від змісту спірних правовідносин.

Отже, як вірно зазначив місцевий господарський суд, відповідачем не надано доказів того, що у зв`язку з певною кадровою реорганізацією та змінами електронних адрес деяких спеціалістів були надані позивачу інші засоби електронного зв`язку для листування або інший спосіб надіслання/отримання заявок.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Манго-Груп" на рішення Господарського суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року у справі №906/1061/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року у справі №906/1061/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №906/1061/22 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "29" травня 2023 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.