ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2023 р. Справа №926/4874/22

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача) Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УПГ-ІНВЕСТ" за № 3/24/04 від 24.04.2023

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2023 суддя: Миронюк С.О., м. Чернівці, повний текст рішення складено 04.04.2023

за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості УКРСПИРТ, Київська область, м. Бровари

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "УПГ-ІНВЕСТ", Чернівецька обл., Кіцманський район, с.Мамаївці

про стягнення заборгованості в сумі 52 593,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

07.12.2022 року державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості УКРСПИРТ звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "УПГ-ІНВЕСТ" про стягнення заборгованості за договором № 1/30 від 30.05.2019 на відведення стоків в сумі 52 593,63 грн., з яких: 36 543,00 грн. основної заборгованості та 16 050,63 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в порушення умов договору № 1/30 на відведення стоків від 30.05.2019 вчасно не здійснив платежі в повному обсязі за надані позивачем послуги з відведення стоків (стічних вод) утворених у виробничому процесі.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2023 року в справі №926/4874/22 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УПГ-ІНВЕСТ" на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ 12 789,14 грн. основної заборгованості, 16 050,63 грн. інфляційних втрат та 2 232,90 грн. судового збору. Закрито провадження у справі в частині стягнення 23 753,86 грн. основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Судом встановлено, що ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» порушило умови договору № 1/30 на відведення стоків від 30.05.2019 та не здійснювало вчасно платежі в повному обсязі за вересень, жовтень, листопад та грудень 2020 року. За даними бухгалтерського обліку ДП «УКРСПИРТ» залишок заборгованості ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» за договором № 1/30 від 30.05.2019 на відведення стоків становить 36 543, 00 грн. Враховуючи порушення відповідачем умов договору, а саме нездійснення платежів в повному обсязі за надання позивачем послуги з відведення стоків (стічних вод) утворених у виробничому процесі, суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем інфляційних втрат в сумі 16 050,63грн. за період з 01.02.2020 по 01.12.2022. Водночас, суд врахував сплачену відповідачем заборгованість в сумі 23 753,86 грн. згідно платіжного доручення № 40041 від 03.01.2023 та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрив провадження у цій частині позовних вимог. Щодо покликань відповідача на зарахування ним фактично зроблених витрат в сумі 113 161,76 грн. відповідно до заяви № 9/11 від 15.11.2022 , суд вказав, що заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідає необхідним вимогам безспірності зарахованих вимог через відсутність, передбачених ст. 601 Цивільного кодексу України, умов для зарахування у зв`язку з наявністю спору між сторонами щодо змісту, умов виконання та розміру зустрічних зобов`язань. Відтак, суд відхилив доводи відповідача щодо зарахування однорідних зустрічних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2023 року в справі №926/4874/22, в якій просить скасувати зазначене судове рішення в частині стягнення з відповідача 12 789,14 грн. основної заборгованості та 16 050,63 грн. інфляційних втрат та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в позові.

Скаржник вважає оскаржуване рішення протиправним в частині задоволення позову, так як прийняте при невідповідності висновків суду обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, задовільняючи позовні вимоги в частині стягнення 12 789,14 грн., судом першої інстанції проігноровано ту обставину, що зобов`язання відповідача в цій частині були припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно відповідної заяви № 11/12 від 12.12.2022. Так, згідно договору № 1/30 на відведення стоків від 30.05.2019, протягом червня 2019 березня 2021 позивачем надавались послуги відповідачу з відведення стоків (стічних вод) та їх транспортування через ліву вітку двохтрубного напірного каналізаційного колектора смт. Лужани м. Чернівці. На момент припинення надання таких послуг у відповідача виникла на користь позивача поточна заборгованість в сумі 36 543 грн., 23 789,14 грн. з яких було погашено в процесі розгляду справи шляхом перерахування позивачу відповідачем грошових коштів. Виникнення такої заборгованості зумовлено об`єктивними обставинами врегулювання сторонами відносин відшкодування витрат на ремонт вищевказаної вітки колектора, що був здійснений відповідачем. Відповідач направив позивачу вимогу про відшкодування фактично зроблених витрат в сумі 113 161,76 грн. вих. № 9/11 від 15.11.2022. У відповідності до ч. 1 ст. 1160 ЦК України, така вимога є належною підставою виникнення відповідних грошових зобов`язань позивача з відшкодування зроблених витрат. Разом з тим, суд не врахував, що заявою від 15.11.2022 № 9/11 жодних зустрічних вимог не зараховувалось. Зарахування зустрічних вимог здійснено згідно одностороннього правочину відповідача заява про зарахування зустрічних однорідних вимог № 11/12 від 12.12.2022. На переконання скаржника, сама по собі незгода позивача з зустрічними вимогами до нього чи їх зарахуванням не є перешкодою до зарахування вимог. Жодних доказів визнання недійсним одностороннього правочину відповідача заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 11/12 від 12.12.2022 суду першої інстанції надано не було. Крім того, задовільняючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат, суд першої інстанції обмежився лише твердженням про їх правомірне нарахування, не навівши аргументи відповідача про неправомірність таких нарахувань.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не надав суду письмового відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження у справі

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 року відкрито апеляційне провадження у справі № 926/4874/22 та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2023 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Сторони у справі обізнані з порядком розгляду даної справи шляхом надсилання на їх електронні адреси ухвали Західного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 року у справі № 926/4874/22.

На час винесення даної постанови від сторін у справі не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» на судове рішення у справі №926/4874/22, яке є предметом оскарження.

Обставини справи

30 травня 2019 року між державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості УКРСПИРТ (Сторона-1) та товариством з обмеженою відповідальністю «УПГ-ІНВЕСТ» (Сторона-2) укладено договір № 1/30 на відведення стоків.

Згідно із п. 1 договору Сторона-1 бере на себе зобов`язання відведення стоків (стічних вод) Сторони-2 (утворених у виробничому процесі) та їх транспортування через двохтрубний напірний каналізаційний колектор смт. Лужани - м.Чернівці, від точки приймання (підключення до мережі Сторони-1) до точки підключення колектору до мережі Чернівецького олійно-жирового комбінату, а Сторона-2 зобов`язується оплатити надані послуги та забезпечити відповідність стоків технічним умовам, виданим Стороною-1, а також забезпечити безперешкодний доступ представників Сторони-1 для контролю кількості стоків за лічильником.

Відповідно до п. 2 договору Сторона-2 оплачує Стороні-1 вартість наданих послуг з відведення та транспортування стоків з розрахунку 3,00 грн. м3, в тому числі ПДВ, відповідно до протоколу узгодження договірної ціни, який є невід`ємною частиною договору.

Оплата проводиться шляхом безготівкового перерахування коштів щомісяця на рахунок Сторони-1 на протязі 5-ти робочих днів після закінчення звітного місяця відповідно до приймально-здавального акта з зазначенням показників вузла обліку стоків та виставлених Стороною-1 рахунків.

Пунктом 8 договору сторони визначили, що всі ймовірні претензії за даним договором повинні бути розглянуті сторонами протягом 15 днів з моменту отримання письмової претензії. Усі суперечки між сторонами, з яких не було досягнуто згоди, розв`язуються у відповідності до законодавства України в господарському суді.

За порушення умов даного договору сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому чинним законодавством (п. 9 договору).

У відповідності до п. 10 даний договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2024 року, а в частині розрахунків до повного виконання. Даний договір автоматично вважається пролонгованим на наступний календарний рік, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення строку договору не заявить про бажання припинити договір.

На виконання умов даного договору позивач надав відповідачу послуги з відведення стоків в період з березня 2020 по грудень 2020 року, що підтверджується наявними в матеріалалх справи копіями актів приймання виконаної роботи (надання послуг).

Водночас, відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору вчасно не здійснював платежі в повному обсязі за вересень, жовтень, листопад та грудень 2020 року за надані позивачем послуги з відведення стоків (стічних вод) утворених у виробничому процесі.

За даними бухгалтерського обліку ДП «УКРСПИРТ» залишок заборгованості ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» за договором № 1/30 від 30.05.2019 на відведення стоків на час розгляду справи становить 36 543, 00 грн.

18.06.2022 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу № 3 про сплату заборгованості.

ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» листом від 30.05.2022 № 30/05 надано відповідь на вимогу ДП «УКРСПИРТ» згідно якої ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» визнається наявність заборгованості за договором. Разом з тим, відповідач просив здійснити зарахування однорідних вимог і укласти відповідний договір та зарахувати заборгованість ДП «УКРСПИРТ» в сумі 113 161,76 грн., в зв`язку з проведенням 13.10.2019 ремонтних робіт з усунення пошкоджень (прориву) каналізаційного колектора, як часткове погашення заборгованості ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» перед ДП «УКРСПИРТ» згідно договору № 1/30 від 30.05.2019.

Позивач листом від 03.01.2023 не визнав зобов`язання перед ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» здійснити відшкодування вартості робіт з ремонту та відновлення гілки каналізаційного колектора, оскільки згідно п. 5.5 договору оренди № 547 від 21.06.2019 Орендар ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» зобов`язаний своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний поточний ремонту колектора. Така умова не тягне за собою зобов`язання Орендодавця ДП «УКРСПИРТ» щодо компенсації поліпшень. Позивач вважає, що дана вимога відповідача про відшкодування 113 161,76 грн. вартості робіт з ремонту та відновлення гілки каналізаційного колектору не є однорідною до вимог ДП «УКРСПИРТ» про сплату заборгованості з оренди та послуг з відведення стоків, що виключає можливість проведення зустрічного зарахування.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як встановлено судом, 30 травня 2019 року між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості УКРСПИРТ (Сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УПГ-ІНВЕСТ» (Сторона-2) укладено договір № 1/30 на відведення стоків.

На виконання умов даного договору позивач надав відповідачу послуги з відведення стоків в період з березня 2020 по грудень 2020 року, що підтверджується наявними в матеріалалх справи копіями актів здавання-приймання виконаної роботи (надання послуг).

Водночас, відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору вчасно не здійснював платежі в повному обсязі за вересень, жовтень, листопад та грудень 2020 року за надані позивачем послуги з відведення стоків (стічних вод) утворених у виробничому процесі.

За даними бухгалтерського обліку ДП «УКРСПИРТ» залишок заборгованості ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» за договором № 1/30 від 30.05.2019 на відведення стоків на час розгляду справи становить 36 543, 00 грн., яка відповідачем не заперечується.

Згідно з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ГПК України).

Таким чином, позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів здавання-приймання виконаних робіт (надання послуг).

Однак, відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору не здійснив вчасно платежі в повному обсязі за вересень, жовтень, листопад та грудень 2020 року, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 36 543,00 грн.

Водночас, як видно з матеріалів справи, відповідач після відкриття провадження у справі судом першої інстанції сплатив частину заборгованості за послуги з відведення стоків згідно договору № 1/30 від 30.05.2019 в сумі 23 753,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 40041 від 03.01.2023 року.

Відтак, місцевий господарський суд підставно у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрив провадження в цій частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору та правомірно задоволив позовні вимоги про стягнення з відповідача 12 789,14 грн. основної заборгованості.

Колегія суддів відхиляє твердження скаржника, що зобов`язання відповідача в цій частині були припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 113 161,76 грн., згідно відповідної заяви № 11/12 від 12.12.2022, в зв`язку з проведенням 13.10.2019 ремонтних робіт з усунення пошкоджень (прориву) каналізаційного колектора, як часткове погашення заборгованості ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» перед ДП «УКРСПИРТ» згідно договору № 1/30 від 30.05.2019.

Статтею 601 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань.

Колегія суддів зауважує, що вимога ТзОВ «УПГ-ІНВЕСТ» про відшкодування 113 161,76 грн. вартості робіт з ремонту та відновлення гілки каналізаційного колектора не є однорідною до вимоги ДП «УКРСПИРТ» про сплату заборгованості з оренди та послуг з відведення стоків згідно договору № 1/30 на відведення стоків від 30.05.2019, що виключає можливість проведення зарахування зустрічного зобов`язання.

Відтак, заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідає необхідним вимогам безспірності зарахованих вимог через відсутність, передбачених ст. 601 Цивільного кодексу України, умов для зарахування у зв`язку з наявністю спору між сторонами щодо змісту, умов виконання та розміру зустрічних зобов`язань, про що судом першої інстанції зроблено правильний висновок.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником суми інфляційних нарахувань, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення таких.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу суму інфляційних втрат 16 050,63 грн. за період з 01.02.2020 по 01.12.2022.

Місцевий господарський суд перевіривши підстави, строки та правильність інфляційних втрат, дійшов висновку, що такі нараховано правильно.

Суд апеляційної інстанції перевіривши правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку, вважає його арифметично вірним.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм права та фактичних обставин даної справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 12 789,14 грн. основної заборгованості та 16 050,63 грн. інфляційних втрат.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи усе вищевказане, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні правових норм та не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2023 року в цій справі.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УПГ-ІНВЕСТ" за № 3/24/04 від 24.04.2023 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2023 року у справі № 926/4874/22 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в Господарський суд Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий (суддя-доповідач) С.М. Бойко

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець