УХВАЛА

м. Київ

23.05.2023Справа №910/5676/23
За позовом ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2)

до ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1

про зобов`язання вчинити дії, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: ОСОБА_1 (в порядкусамопредставництва).

ВСТАНОВИВ:

12.04.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач) виконати умови Договору поставки НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 та прийняти від позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 у кількості ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_3.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали №910/5676/23 передані на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.05.2023.

01.05.2023 до суду від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку з тим, що між сторонами укладено угоду (у вигляді арбітражного застереження) про передачу всіх спорів за Договором на вирішення Міжнародному комерційному арбітражному суду при Торгово-промисловій палаті України.

В підготовче засідання 23.05.2023 позивач не з`явився, про час та місце повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши в підготовчому засіданні матеріали справи, заяву відповідача про залишення позову без розгляду та заслухавши пояснення представника відповідача, котрий просив її задовольнити, суд ухвалив наступне.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 626, частиною першою статті 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 4 Господарського процесуального кодексу України (надалі також - ГПК України) встановлено, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Частиною другою ст. 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" унормовано, що суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Пунктом 7 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" унормовано, що суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

При вирішенні питання залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, господарському суду необхідно встановити наявність сукупності наступних умов: існування арбітражної угоди, за якою позов у питанні, що порушене у державному суді, відноситься до компетенції арбітражу; від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді; встановлення судом дійсності, чинності та виконуваності арбітражної угоди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.08.2021 у справі №924/1253/20.

Як встановлено судом, між ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивач, постачальник) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач, покупець) було укладено ряд договорів поставки, зокрема, НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 (договір), предметом якого є поставка ІНФОРМАЦІЯ_4.

Однак, у зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови вищевказаного договору поставки та не вчиняє дій спрямовані на отримання ІНФОРМАЦІЯ_4, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, відповідно до якого просить зобов`язати відповідача виконати умови Договору поставки НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 та прийняти від позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 у кількості ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_3.

Разом з тим, пунктом 10.4 договору передбачено, що усі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із цього Договору або у зв`язку з ним, у тому числі щодо його укладення, тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України згідно з його Регламентом.

Відповідно до п. 10.5 - 10.7 договору, місцем проведення засідання арбітражного суду є місто Київ, Україна. Арбітражний суд складається з одного арбітра. Мова арбітражного розгляду - англійська.

Згідно з п. 10.8 договору, рішення арбітражного суду є остаточним і обов`язковим для обох сторін. Рішення арбітражного суду визначатиме обов`язку сторін щодо витрат, які вони несуть у зв`язку із арбітражним розглядом.

Уклавши арбітражне застереження, позивач реалізував своє волевиявлення на звернення до міжнародного комерційного арбітражу і повинен виконувати обов`язки, які випливають з арбітражного застереження. Реалізація сторонами права на укладення арбітражної угоди щодо передачі спорів, які виникнуть з укладеного ними правочину чи у зв`язку з ним, на розгляд арбітражу не є відмовою від права на звернення до господарського суду, оскільки являє собою вибір сторонами такого правочину одного із способів реалізації права на звернення за захистом своїх прав. Вказана позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.06.2021 у справі №908/1481/19, у постанові від 17.04.2018 у справі №904/4384/17.

Також як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 03.03.2020 у справі № 920/241/19, уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди.

З огляду на зміст положень договору, сторони уклали арбітражну угоду у вигляді арбітражного застереження щодо розгляду будь-яких спорів, які виникатимуть з договору або у зв`язку з ним, за процедурою міжнародного комерційного арбітражу та вказана арбітражна угода є виконуваною.

Отже, наявна у договорі арбітражна угода не визнана недійсною, не втратила чинності та може бути виконана.

У зв`язку з чим, відповідач заперечує проти вирішення спору Господарському суді міста Києва та просить суд залишити позов без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Таким чином, врахувавши існування арбітражної угоди, за якою спір у даній справі відноситься до компетенції арбітражу, яка є дійсною, чинною та виконуваною, а від відповідача до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, які викладені в заяві про залишення позову без розгляду, суд приходить до висновку, що позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про зобов`язання вчинити дії підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Згідно ч. 2 ст. 226 ГПК України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", враховуючи те, що клопотання про повернення сплаченої суми судового збору ІНФОРМАЦІЯ_1 не заявлено, повернення судового збору, судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 42, 183, 185, п. 7 ч. 1 ст. 226, ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та у відповідності до положень ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали підписано 24.05.2023

Суддя С. МОРОЗОВ