ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/332/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.,

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства "Калуська енергетична Компанія" Калуської міської ради

вул. Окружна, буд. 8, м. Калуш, Івано-Франківська обл., 77300

ел. пошта:

до відповідача: Повного товариства "Ломбард "Україна" учасники - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Всесвіт" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Предславинське" (скорочене найменування - Повне товариство "Ломбард "Україна")

бульвар Чоколівський, буд. 19-А, м. Київ, 03186

про стягнення 9424 грн 33 коп. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: представник не з`явився;

від відповідача: Слабоус Євген Анатолійович

ВСТАНОВИВ: Комунальне підприємство "Калуська енергетична Компанія" Калуської міської ради звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Повного товариства "Ломбард "Україна" учасники - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Всесвіт" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Предславинське" про стягнення 9424 грн 33 коп. заборгованості за послуги з теплопостачання.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.04.2022, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначив судовий розгляд справи по суті на 03.05.2023, встановив сторонам строк на надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

28.04.2023 до відділу документального забезпечення, канцелярії Господарського суду Івано-Франківської області, електронною поштою, підписаний КЕП, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 27.04.2023 (вх.№6531/23), поштою відзив надійшов до суду 02.05.2023 (вх.№6687/23).

02.05.2023 до відділу документального забезпечення, канцелярії Господарського суду Івано-Франківської області, електронною поштою, підписане КЕП, від позивача надійшло клопотання (вх.№6733/23) про відкладення розгляду справи для надання можливості надати суду відповідь на відзив.

В підготовчому засіданні 03.05.2023 суд задовольнив клопотання позивача та постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи по суті на 24.05.2023, про що представника відповідача повідомлено в судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференцзв`язку, а позивача - ухвалою повідомленням.

11.05.2023 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від позивача надійшло:

- відповідь на відзив (вх.№7208/23), до якого приєднано копії рахунків за отримані послуги з теплопостачання;

- заява про зменшення розміру позовних вимог (вх.№5598/23).

13.05.2023 до відділу документального забезпечення, канцелярії Господарського суду Івано-Франківської області, електронною поштою, підписані КЕП, від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 22.05.2023 (вх.№17787/23).

В судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду брав участь представник відповідача.

Позивач не скористався правом на участь представника в судовому засіданні, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

За приписами ч. 1ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Клопотань про відкладення розгляду справи чи інших клопотань від сторін до суду не надходило.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті фактичного надання відповідачу комунальних послуг та в ході користування ними, між КП "Калуська енергетична компанія" та Повним Товариством "Ломбард "Україна" в силу ЦК України склалися цивільно-правові відносини, на підставі яких у останнього виникли зобов`язання по оплаті наданих послуг у повному обсязі. КП "Калуська енергетична компанія", як виконавець надавала житлово-комунальні послуги споживачу систематично, безперебійно та у повному обсязі. Відповідач жодного разу не звернувся з претензією про якість послуг чи їх відсутність, що мало б правову підставу на зменшення вартості спожитих послуг. У зв`язку з несплатою боржником фактично спожитих послуг у листопаді - грудні 2021 року у відповідача виник борг перед позивачем в розмірі 9424 грн 33 коп. Факт нарахування позивачем заборгованості підтверджується виставленими рахунками, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Посилаючись на договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28.12.2021 відповідач визнає факт користування комунальними послугами до 28.12.2021, а доводи відповідача про те, що згідно з п.3.4. договору покупець гарантує, що після державної реєстрації за ним права власності на об`єкт нерухомості, борги по сплаті комунальних платежів, які існують на день укладення договору покладаються на нього не заслуговують на увагу, оскільки КП "Калуська енергетична Компанія" у якості кредитора своєї згоди на переведення боргу Гушпіт О.О. не давала. Враховуючи, що у ході розгляду справи виявилися інші обставини щодо періоду користування відповідачем комунальної послуги з теплопостачання, а саме до 28.12.2021 (до моменту відчуження останнім нежитлових приміщень у м. Калуш на проспекті Лесі Українки, 14), позивач користуючись положеннями ст. 46 ГПК України, подав заяву про зменшення позовних вимог.

Позиція відповідача. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження факту наявності заборгованості за надані послуги, так і факту того, що відповідачу взагалі надавались житлово-комунальні послуги. Наданий позивачем акт звірки взаєморозрахунків від не повинен братися до уваги, оскільки не може вважатися доказом у підтвердження певних обставин заборгованості, її розміру здійснення будь-яких господарських операцій поставки, надання послуг, так як не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Крім того, відповідач не є споживачем послуг теплопостачання у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.2021 приміщення ПТ "Ломбард "Україна", що знаходиться за адресою: проспект Лесі Українки, 14, м. Калуш, було відчужене ФОП Гушпіт О.О., а за п. 3.4 договору вона (покупець) зобов`язана була сплатити усі борги по комунальних послугах. Разом з тим, рахунки, які були надані позивачем, відповідачу жодного разу не надсилались та/бо не виставлялись, про їх існування відповідач дізнався вперше, отримавши їх разом з відповіддю на відзив у вказаній справі. Також представник відповідача просив суд не приймати до уваги заяву позивача про зменшення позовних вимог та рахунки на оплату, приєднані до відповіді на відзив, оскільки вони подані з порушенням строків на їх подання без клопотання про поновлення процесуальних строків.

Щодо заяви позивача про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судових засідань.

Відповідно до ч.2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.4 ст. 252 ГПК України перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 11.04.2022, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначив судовий розгляд справи по суті на 03.05.2023.

Таким чином, позивач вправі був подати заяву про зменшення позовних вимог у строк до 03.05.2023, водночас таку заяву подано ним 11.05.2023.

За приписами ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Заяви про поновлення процесуального строку, відповідно до ст.119 ГПК України, позивач суду не надав, відтак заяву про зменшення позовних вимоги (вх.№5598/23 від 11.05.2023) належить залишити без розгляду, як таку, яка подана після закінчення процесуальних строків, встановлених ст.ст.46 та 252 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши представника відповідача, надавши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з статутом Комунального підприємства "Калуська енергетична Компанія" Калуської міської ради (далі - підприємство) (нова редакція), затвердженого рішенням Калуської міської ради №1370 від 28.04.2023 (а.с. 5-10), підприємство утворене Калуською міською радою в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності за рішенням Калуської міської ради на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та іншого чинного законодавства України. Необхідність створення підприємства викликана потребою у забезпеченні міста власними енергетичними ресурсами, підприємство входить до сфери управління Калуської міської ради, яка є представником власника - територіальної громади міста Калуша і безпосередньо підпорядковане виконавчому комітету Калуської міської ради (п. 1.1 статуту).

Підприємство є самостійним суб`єктом господарювання, який створений для комерційної господарської діяльності та діє на основі статуту (п. 1.2 статуту).

Відповідно до п. 3.1 статуту, підприємство створене з метою забезпечення якісного виробництва та реалізації продукції, виконання робіт та надання послуг вартісного характеру з виробництва електроенергії та централізованого водо-теплопостачання, водовідведення, іншої діяльності відповідно до статуту, для задоволення суспільних та особистих потреб населення, установ, організацій та інших господарюючих суб`єктів, досягнення економічних, соціальних результатів та одержання прибутку шляхом систематичного здійснення господарської (підприємницької) діяльності.

Рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №293 від 26.10.2021 Комунальному підприємству "Калуська енергетична Компанія" Калуської міської ради встановлено тарифи на послуги: з централізованого водопостачання - 11,08 грн за 1 куб.м. (без ПДВ), 13,30 грн за 1 куб.м. (з ПДВ); з централізованого водовідведення - 13,63 грн за 1 куб.м. (без ПДВ); 16,36 грн за 1 куб.м. (з ПДВ) (а.с. 22-23).

Рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №294 від 26.10.2021 встановлено Комунальному підприємству "Калуська енергетична Компанія" Калуської міської ради тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, в тому числі для потреб інших споживачів (крім населення) (п. 1.3 рішення): тариф на теплову енергію - 4697,91 грн/Гкал (без ПДВ) (а.с. 24-26).

Позивач стверджує, що в нежитловому приміщенні за адресою - АДРЕСА_1, яке згідно з інформацією з державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.19 - на звороті) належить на праві власності відповідачу, встановлено відповідні комунікації, які забезпечують безперервне надання комунальних послуг, якими відповідач користувався.

Водночас, з вказаного реєстру прав власності також вбачається, що за вищевказаною адресою зареєстровано також інші нежитлові приміщення, які належать на праві власності різним особам (а.с.18-21).

28.12.2021 між Повним товариством "Ломбард "Україна" (продавець) та Гушпіт Оксаною Омелянівною (покупець) укладено договір купівлі-продажу №679, відповідно до умов якого продавець передає (продає), а покупець за ціною та на умовах, передбачених цим договором, приймає у власність (купує) належне продавцю на праві власності майно, яке складається з: нежитлове приміщення в цілому, а саме: приміщення №1, №2, №3, №4, загальною площею 34,6 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 88-91). Відповідно до п.3.4. договору покупець гарантує, що після державної реєстрації права власності на об`єкт за покупцем, борги по сплаті комунальних платежів, які існують на день укладення договору покладаються на нього.

Державну реєстрацію права власності на вищевказані нежитлові приміщення за Гушпіт Оксаною Омелянівною на підставі договору купівлі продажу, проведено 28.12.2021, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №329586681 від 19.04.2023, яка приєднана відповідачем до відзиву на позовну заяву (а.с. 93).

Як вбачається з рахунків КП "Калуська Енергетична компанія" за надання послуг з теплопостачання Повному товариству "Ломбард "Україна", приєднаних позивачем до відповіді на відзив, (у яких серед іншого зазначено, що такі рахунки слід вважати актом прийому - передачі за вказаний місяць), за листопад 2021 року за теплопостачання відповідачу нараховано 3044 грн 25 коп. (рахунок №42), а за грудень 2021 року - 5468 грн 82 коп. (рахунок №42). (Всього 8513 грн 07 коп.). (а.с. 102-103). Водночас, жодних доказів надіслання або вручення відповідачу цих рахунків позивачем суду не надано.

При цьому, суд зазначає, що у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення (ч.1 ст.166 ГПК України). Відповідно до ч.3 ст.166 ГПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу.

У п.6 ч.3 ст.165 ГПК України визначено, що відзив на позов повинен містити перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву. Згідно з п.1 ч.6 вказаної статті, до відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Таким чином, до відповіді на відзив позивач вправі подавати докази, якими він обґрунтовує позовні вимоги, в даному випадку рахунки №42 за листопад 2021 року та грудень 2021 року, а відтак доводи представника відповідача про те, що позивач пропустив строк, встановлений ст. 80 ГПК України, на подання доказів, є безпідставними.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків, який підписаний позивачем в односторонньому порядку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.01.2023 становить 9424 грн 33 коп. (а.с. 27).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 3 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Предметом регулювання цього Закону, згідно з ч. 1 ст. 2, є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Виконавцем комунальної послуги за вказаним Законом є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги (ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (введено в дію 10 червня 2018 року) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

За встановлених судом обставин, договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався.

Водночас, як визначено в абз. 2 ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У такому разі обов`язок доказування і подання доказів надання житлово-комунальних послуг покладається на позивача відповідно до правил статей 74, 80 ГПК України.

З огляду на вимоги частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, в підтвердження надання відповідачу послуг з теплопостачання у листопаді -грудні 2021 року позивач надав суду рахунки, які (як в них зазначено) є актами прийому - передачі за вказаний місяць. Зокрема, згідно з вказаними актами за листопад 2021 року за теплопостачання відповідачу нараховано 3044 грн 25 коп. (рахунок №42), та за грудень 2021 року - 5468 грн 82 коп. (рахунок №42). (Всього 8513 грн 07 коп.). Вказані рахунки (акти) підписані позивачем в односторонньому порядку, жодних доказів надіслання або вручення відповідачу цих рахунків (актів) позивачем суду не надано.

До того ж, загальна сума заборгованості, зазначена в цих актах становить 8513 грн 07 коп. Разом з тим, як стверджує сам позивач, підставою для подання ним заяви про зменшення позовних вимог саме до цієї суми слугувало якраз те, що відповідач відчужив належне йому приміщення 28.12.2021, що з`ясувалося під час розгляду справи, а відтак позивачем здійснено перерахунок заборгованості на суму 8513 грн 07 коп., що додатково свідчить про те, що такі рахунки (акти) виписувалися позивачем вже під час судового розгляду.

Таким чином, надані позивачем рахунки (акти прийому - передачі) №42 за листопад - грудень 2021 року не є належними доказами в підтвердження надання ЖКГ з теплопостачання.

Будь - яких інших доказів в підтвердження того, що відповідачу надавалися послуги з теплопостачання в листопаді - грудні 2021 року матеріали справи не містять. Підписаний в односторонньому порядку позивачем акт звірки взаєморозрахунків не є первинним документом та не є доказом в підтвердження наявності заборгованості відповідача.

Разом з тим, суд критично оцінює доводи відповідача, як підставу для відмови у позові, той факт, що за умовами договору купівлі - продажу від 28.12.2018, укладеного між відповідачем та ФОП Гушпіт О.О., остання зобов`язана була сплатити усі борги по комунальних послугах, оскільки правовідносини за цим договором виникли саме між сторонами договору, а не третьою особою, якою в даному випадку є позивач.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 20, 13, 73, 74, 76 -78, 129, 232 -238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.05.2023

Суддя О.В. Рочняк