ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" травня 2023 р. Справа № 924/92/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит-Авто"

до фізичної особи-підприємця Тарасюка Андрія Дем`яновича

про визнання недійсними договору та додатку до договору

за участю представників:

позивача: Шевчук В.В.;

відповідача: Куркевич О.В.

У судовому засіданні 17.05.2023р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит-Авто" до фізичної особи-підприємця Тарасюк Андрія Дем`яновича, відповідно до якого позивач просить суд визнати недійсними договір № 01/07/21-4 про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності та керування та додаток № 1 до договору № 01/07/21-4 про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності та керування від 01.09.2021р., укладені 01.09.2021р. між фізичною особою-підприємцем Тарасюком Андрієм Дем`яновичем та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит-Авто" в особі генерального директора Харуна Леоніда Васильовича.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, зокрема, з посиланням положення ст. ст. 202, 203, 215, 237, 232, 234, 239, 241, 901, 902 ЦК України, про укладення оспорюваного правочину з перевищенням повноважень представника позивача, внаслідок зловмисної домовленості представників та стверджує про фіктивність цього правочину. Зокрема, посилаючись на положення ст. ст. 44, 48 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", п. 7.26.1 статуту товариства, звертається увага на укладення оспореного правочину генеральним директором товариства з перевищенням наданих повноважень, за відсутності рішення учасника товариства, що володіє 100% статутного капіталу, як це передбачено установчими документами. При цьому позивач зазначає, що оспорений договір містить посилання щодо компетенції генерального директора товариства як такого, що діє на підставі статуту, а, отже, відповідач, проявивши розумну обачність, не міг не знати про обмеження повноважень генерального директора товариства щодо представництва, повною мірою усвідомлював особливості повноважень представника контрагента та підписуючи договір підтвердив це.

Крім того, позивач також стверджує, що правочин вчинено внаслідок зловмисної домовленості обох сторін правочину, про що свідчить значне завищення вартості наданих послуг, відсутність детальних документів про їх виконання, приховування таких документів від позивача; придбані послуги не є такими, що належать до господарської дальності товариства, не спричинили реальні зміни майнового стану товариства.

Також позивач, посилаючись на ч. ч. 1, 2 ст. 234 ЦК України, вважає, що оспорений правочин також містить ознаки фіктивного правочину, так як не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, оскільки відсутні належно оформлені первинні документи, що в повній мірі відображають такі операції, посвідчують мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг та послуги відповідачем не надавались.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи, зокрема, на те, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент укладення договору (станом на 01.09.2021р.) в графі «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо» зазначено, що Харун Леонід Васильович - керівник Харун Леонід Васильович (повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (без обмежень)) - представник. Таким чином, як стверджує відповідач, Харун Л.В. був представником щодо якого в ЄДР чітко вказано його повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо без обмежень.

Крім того, відповідач, посилаючись на ч. 2 ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю", зазначив, що вартість послуг за договором не перевищувала 50% вартості чистих активів позивача відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, а тому генеральним директором не порушено вимог щодо вчинення значних правочинів. З огляду на положення ст. ст. 237, 239, 241 ЦК України, правові позиції Верховного Суду, стверджує про подальше схвалення правочину позивачем, про що свідчить підписання акту приймання-передачі наданих послуг та їх оплата. При цьому повідомляє, що обидві сторони господарської операції з надання послуг належним чином відобразили це у своїй бухгалтерській та фінансовій звітності.

Стосовно відсутності обставин зловмисної домовленості сторін вважає, що укладенням договору, проставленням на ньому підписів та печатки сторони зафіксували всі істотні умови такого правочину та підтвердили вільне волевиявлення при настанні наслідків виконання договору підписанням акту приймання-передачі наданих послуг та проведенням оплати за надані послуги. Посилаючись на судову практику щодо застосування ст. 232 ЦК України, звертає увагу на відсутність ознак та доказів існування зловмисної домовленості між генеральним директором товариства та відповідачем, відсутність обставин вчинення правочину всупереч інтересам товариства та настання несприятливих наслідків для товариства внаслідок укладення оспореного правочину. Також, відповідач вважає недоведеними посилання позивача на фіктивність правочину.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить у позові відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

Відповідно до статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит-Авто" (затвердженим рішенням учасника № 07/05/19 від 07.05.2019) товариство є суб`єктом господарювання, що діє на принципах самоокупності (п. 1.1).

Згідно з п. 1.4 статуту учасником товариства є фізична особа - резидент ОСОБА_1 .

Органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Вищим органом товариства є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства та/або призначених ними представників. Учасники товариства мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі (п. 7.1 статуту).

До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства відноситься вирішення питань, зокрема: внесення змін до статуту товариства, обрання директора товариства або членів колегіального виконавчого органу, визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства, прийняття інших рішень, віднесених законодавством України до компетенції загальних зборів учасників (п. 7.18 статуту).

У товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника (п. 7.23 статуту).

Згідно з п. 7.24 статуту у товаристві створюється виконавчий орган - дирекція на чолі з генеральним директором, який здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції директора належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів (п. 7.25 статуту).

У п. 7.26.1 статуту зазначено, що генеральний директор, керівники структурних підрозділів, філій, представництв, інші посадові особи товариства не мають права без попередньої письмової згоди загальних зборів учасників товариства здійснювати дії, зокрема: укладати правочини - угоди (договори), сума внеску (витрат) товариства при виконанні яких або загальна сума (ціна) договору перевищує 50000 гривень.

Генеральний директор підзвітний загальним зборам учасників та організовує виконання їхніх рішень. Генеральний директор не вправі приймати рішення, обов`язкові для учасників товариства (п. 7.27 статуту).

Відповідно до п. 7.28 статуту генеральний директор товариства діє від імені товариства в межах, встановлених законодавством України та цим статутом, а також має право діяти від імені товариства без довіреності.

За умовами п. 8.1 статуту статутний капітал товариства становить 550000,00 грн і сформований повністю. Вклад учасників та їх частки у статутному капіталі становлять: частка ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит-Авто" - 550000,00 грн, що становить 100% статутного капіталу товариства.

01.09.2021р. між фізичною особою-підприємцем Тарасюком Андрієм Дем`яновичем (виконавцем) та товариством з обмеженою відповідальність "Торговий дім "Фаворит-Авто" в особі генерального директора Харуна Леоніда Васильовича, який діє на підставі статуту (замовником), укладено договір про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності та керування №01/07/21-4 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати замовнику послуги вказані в додатках до цього договору в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно п. 2.1. договору виконавець надає замовнику послуги в період з 01.09.20214р. по 31.12.2021р. включно.

Розділом 3 договору визначено, що виконавець, зобов`язаний, зокрема: надати замовнику послуги в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Відповідно до п. 4.1. договору вартість послуг, що надаються замовнику виконавцем становить 100000 грн. без ПДВ за 1 календарний місяць у якому послуги фактично було надано.

Згідно із п. 4.3. договору факт наданих послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг. Вказаний акт складається сторонами у строк до 20 числа наступного місяця, у якому послуги фактично було надано.

Як передбачено п. 4.4. договору, підставою оплати послуг наданих виконавцем є рахунок, який надається замовнику.

Відповідно до п. 4.5. договору замовник оплачує надані послуги шляхом перерахування коштів на вказаний в реквізитах цього договору рахунок виконавця протягом 90 днів з дня підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг.

Цей договір набирає юридичної сили з моменту підписання його сторонами (п. 7.1.).

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2021 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7.2.).

Договір складено українською мовою в двох екземплярах однакової юридичної сили, по одному для кожної сторони (п. 7.8.).

Договір скріплений зі сторони ТОВ "Торговий дім "Фаворит-Авто" підписом генерального директора Харуна Леоніда Васильовича та печаткою товариства; підписом, печаткою фізичної особи-підприємця Тарасюка Андрія Дем`яновича.

01.09.2021р. між фізичною особою-підприємцем Тарасюком Андрієм Дем`яновичем (виконавцем) та товариством з обмеженою відповідальність "Торговий дім "Фаворит-Авто" в особі генерального директора Харуна Леоніда Васильовича (замовником) укладено додаток №1 до договору №01/07/21-4 про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності та керування від 01.09.2021р., відповідно до п. 1 якого сторони погодили види послуг, а саме: консультування з питань комерційної діяльності та керування, зокрема: розробка та регламентація бізнес-процесів замовника; моделювання мережі бізнес-процесів замовника; аналіз, реорганізація та проектування організаційної структури замовника; формування регламентної документації замовника, вартість яких становить 100000 грн. за 1 календарний місяць.

Додаток скріплений зі сторони ТОВ "Торговий дім "Фаворит-Авто" підписом генерального директора Харуна Леоніда Васильовича та печаткою товариства; підписом, печаткою фізичної особи-підприємця Тарасюк Андрія Дем`яновича.

30.09.2021р. фізичною особою-підприємцем Тарасюком Андрієм Дем`яновичем (виконавцем) та товариством з обмеженою відповідальність "Торговий дім "Фаворит-Авто" в особі генерального директора Харуна Леоніда Васильовича (замовником) складено акт приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2021р., відповідно до п. 1 якого виконавець з 01.09.2021р. по 30.09.2021р. надав замовнику послуги відповідно до договору про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності та керування № 01/07/21-4 від 01.09.2021р., а замовник прийняв надані послуги.

Згідно із п. 2 акту вартість послуг за період., вказаний в п. 1 цього акту, становить 100000 грн., що складається з питань комерційної діяльності та керування № 01/07/21-4 від 01.09.2021р.

Як передбачено п. 3 акту, жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг замовник до виконавця не має.

Акт скріплений зі сторони ТОВ "Торговий дім "Фаворит-Авто" підписом генерального директора Харуна Леоніда Васильовича та печаткою товариства; підписом, печаткою фізичної особи-підприємця Тарасюк Андрія Дем`яновича.

Як зазначено у виписці за період з 01.01.2018р. по 13.12.2022р., ТОВ «Торговий Дім «Фаворит-Авто» було перераховано фізичній особі-підприємцю Тарасюку Андрію Дем`яновичу 03.06.2022р. 100000 грн. оплати за послуги згідно рахунку, 15.03.2022р. 100000 грн. оплати за послуги згідно рахунку, 14.03.2022р. 250000 грн. оплати за послуги згідно рахунку, 08.02.2022р. 100000 грн. оплати за послуги згідно рахунку.

Відповідно до довідок про особу, що уповноважена підписувати договір про закупівлю у разі перемоги учасника у торгах, виданими генеральним директором ТОВ «Торговий Дім «Фаворит-Авто» Харуном Л.В., повідомлено про те, що уповноваженою особою на підписання договору про закупівлю у разі перемоги учасника у торгах є генеральний директор Харун Леонід Васильович. Повноваження на підписання договору про закупівлю передбачені статутом товариства та наказом та наказом про призначення на посаду.

Як зазначено у довідках, вказане обмеження знято рішеннями №26/07/21 від 26.07.2021р., № 14/09/21 від 14.09.2021р., № 23/11/21 від 23.11.2021р., № 24/09/21-4 від 24.09.2021р., № 29/11/21-2 від 29.11.2021р., № 19/08/21 від 19.08.2021р., № 18/10/21-1 від 18.10.2021р.

Відповідно до рішення учасника ТОВ «Торговий Дім «Фаворит-Авто» ОСОБА_1 № 29/11/21-2 від 29.11.2021р., ОСОБА_1 є власником частки у розмірі 100% статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит-Авто», то відповідає 100% голосів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит-Авто» вирішила: уповноважити генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит-Авто» Харуна Леоніда Васильовича на підписання документів тендерної пропозиції по процедурі закупівлі «Відкриті торги», предмет закупівлі: Легковий автомобіль RENAULT DUSTER) (код за ДК 021:20-1 Легкові автомобілі), ідентифікатор закупівлі: UA-2021-11-22-005503-а, замовником якої є Державне підприємство «Служба місцевих автомобільних доріг у Волинській області», та в разі визначення товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит-Авто» переможцем торгів, на підписання договору про закупівлю.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.02.2023р. (станом на 01.09.2021р.) щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит-Авто» зазначено, що кінцевим бенефеціаром, власником є ОСОБА_1 , розмір частки якої становить 550000 грн., керівником юридичної особи є - Харун Леонід Васильович (повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (без обмежень)) - представник.

В матеріалах справи також наявні копії: рахунків № 30/09-1ФАХ від 30.09.2021р. на суму 100000 грн., № 31/10-1ФАХ від 31.10.2021р. на суму 150000 грн., № 30/11-1ФАХ від 30.11.2021р. на суму 150000 грн., № 31/12-1Фах від 31.12.2021р. на суму 150000 грн., № 30/09-1ФАХ від 30.09.2021р. на суму 100000 грн., податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця Тарасюка А.Д. за 1-й кв. 2022р., заяви від 21.11.2022р., трудової книжки Тарасюка Андрія Дем`яновича; фінансової звітності малого підприємства; квитанції № 2 від 26.07.20212р. тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільний кодекс України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний) правочин.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Визнання правочину недійсним п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено як один із способів захисту цивільних прав та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. При цьому, особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

У частині другій статті 65 Господарського кодексу України закріплено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Юридична особа вчиняє правочини через свої органи, що, з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №915/1153/20).

Відповідно до частини другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 11.12.2018 у справі №910/22627/17 зазначив, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу юридичної особи та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом юридичної особи протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами. Разом з тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу юридичної особи необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №668/13907/13-ц, постановах Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №911/604/19, від 07.06.2022 у справі №916/3351/20).

З огляду на наведене, згідно з усталеною позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 20.02.2018 у справі №906/100/17, від 12.06.2018 у справі №927/976/17, від 05.07.2022 у справі №910/2958/20, господарському суду слід виходити з того, що контрагент знає (або повинен знати) про обмеження повноважень представника юридичної особи, якщо: такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України); про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, або якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента. Крім того, у постанові від 30.09.2021 у справі №916/3583/20 Верховний Суд виходив із того, що відсутність станом на момент укладення оспореного договору у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації щодо наявності обмежень у директора позивача відповідно до частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" може бути врахована у спорі з третіми особами лише у випадку, коли особа не знала і не могла знати ці відомості.

Разом з тим, якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Судом зауважується, що така правова позиція є сталою та викладена в низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постановах від 09.04.2019 у справі №924/491/17, від 12.06.2018 у справі №927/976/17, від 02.04.2019 у справі № 904/2178/18, від 02.10.2019 у справі №910/22198/17 та від 20.02.2018 у справі №906/100/17, від 30.04.2020 у справі №925/1147/18, від 11.08.2021 у справі №910/9108/20, від 13.05.2021 у справі №910/4028/20.

Судом встановлено, що 01.09.2021р. між ТОВ "Фаворит-Авто" як замовником та ФОП Тарасюком А.Д. як виконавцем укладено договір № 01/07/21-4 про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності та керування та додаток № 1 до договору № 01/07/21-4 про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності та керування від 01.09.2021р., відповідно до умов яких виконавець зобов`язується надати замовнику послуги, вказані в додатку до цього договору, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором вартістю 10000,00 грн без ПДВ (п. п. 1.1, 4.1 договору, додаток №1). При цьому при укладенні договору, як зазначено в преамбулі останнього, від імені позивача діяв генеральний директор Харун Л.В. на підставі статуту.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" установчим документом товариства є статут.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" законом або статутом товариства може встановлюватися особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини).

Згідно з п. п. 7.24, 7.25 статуту позивача, затвердженого рішенням учасника №07/05/19 від 07.05.2019 (діяв на момент вчинення оспореного правочину), у товаристві створюється виконавчий орган - дирекція на чолі з генеральним директором, який здійснює управління поточною діяльністю товариства; до компетенції директора належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів. Водночас, пунктом 7.26.1 статуту передбачено, що, зокрема генеральний директор не має права без попередньої письмової згоди загальних зборів учасників товариства укладати правочини - угоди (договори), сума внеску (витрат) товариства при виконанні яких або загальна сума (ціна) договору перевищує 50000 гривень.

При цьому у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника (п. 7.23 статуту).

Відповідно до п. п. 1.4, 8.1 статуту учасником товариства є фізична особа - резидент ОСОБА_1 , частка ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства становить 100% статутного капіталу товариства.

З аналізу наведених положень статуту позивача (в редакції, чинній на момент вчинення оспореного правочину), випливає, що для вчинення генеральним директором позивача від імені останнього правочину з ціною понад 50000,00 грн необхідною передумовою є отримання попередньої письмової згоди єдиного учасника товариства на вчинення такого правочину, яка (згода) оформляється одноособовим письмовим рішенням учасника.

Однак, доказів існування рішення єдиного учасника позивача - ОСОБА_1 про надання попередньої згоди на вчинення генеральним директором позивача правочину щодо укладення оспорюваних договорів, вартість послуг за якими становить 10000,00 грн., матеріали справи не містять.

Відтак, з огляду на викладені вище правові позиції Верховного Суду (незважаючи на те, що у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.02.2023р. (станом на 01.09.2021р.) щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит-Авто» зазначено, що керівником юридичної особи є Харун Леонід Васильович, який має повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо, без обмежень), за наявності у положеннях статуту позивача, на який міститься посилання в оспорюваних договорах, обмежень щодо повноважень його генерального директора, відповідач при укладенні вказаного договору за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження, зокрема, проявивши звичайну розумну обачність та ознайомившись зі змістом зазначеного статуту (схожий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №918/351/21(918/672/21)).

Таким чином, з наведеного суд доходить висновку, що генеральний директор позивача Харун Леонід Васильович, вчиняючи оспорені правочини на підставі статуту, за відсутності попередньої письмової згоди єдиного учасника товариства, перевищив свої повноваження, а відповідач, будучи обізнаним про наявність обмежень повноважень, вчиняючи правочин, діяв, не проявивши розумну обачність. За змістом постанови Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №916/3583/20, вчинення правочину органом (посадовою особою) юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень може бути підставою для недійсності такого правочину не лише за умови обізнаності контрагента про наявність відповідного обмеження повноважень (коли він знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження), а також і за відсутності подальшого схвалення правочину.

Так, відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Верховний Суд у постанові від 14.08.2018 у справі № 910/15151/17 зазначив, що загальне правило, що випливає зі змісту норм статті 241 Цивільного кодексу України, таке: представництво з перевищенням повноважень не породжує властиві представництву наслідки, тобто не створює діями представника права й обов`язки в іншої особи, від імені якої вчинено правочин. У наведеній статті зазначається лише про один варіант поведінки особи, представник якої вийшов за межі наданих йому повноважень, а саме - схвалення нею цих його дій.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 46 Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" значний правочин, правочин із заінтересованістю, вчинений з порушенням порядку прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства лише у разі подальшого схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення.

До відносин щодо схвалення значного правочину застосовується також правило абзацу другого частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України.

У постановах від 02.04.2019 у справі №904/2178/18, від 05.07.2022 у справі №910/2958/20 Верховний Суд вказав, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, стверджує про наявність подальшого схвалення позивачем оспореного правочину, підтвердженням чого вважає підписання акту приймання-передачі наданих послуг та їх оплату.

Проте, з приводу наведеного, зважаючи на правові позиції, які Верховний Суд неодноразово викладав у своїх постановах, зокрема, від 05.07.2022 у справі №910/2958/20, від 23.11.2021 у справі №911/604/19, від 30.09.2021 у справі №916/3583/20, від 11.08.2021 у справі №910/9108/20, від 04.03.2021 у справі №905/1132/20, від 14.08.2018 у справі № 910/15151/17, від 20.03.2018 у справі №910/8794/16, при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі №910/28080/14 та постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №910/20790/17, від 21.12.2021 у справі №910/10699/21, від 05.07.2022 у справі №910/2958/20 суди зазначили, що не можна вважати правочин схваленим особою, від імені якої його укладено, якщо дії, що свідчать про прийняття його до виконання, вчинено особою, яка і підписала спірну угоду за відсутності належних повноважень.

Судом відзначається, що ні на момент укладення оспореного правочину, ні після вчинення дій з його виконання, відсутні будь-які погодження товариства (відповідного органу, єдиного учасника) на вчинення правочину, як це передбачено положеннями статуту позивача та ст. 46 Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю". Натомість, товариством заперечено схвалення оспореного правочину та подано позов про його визнання недійсним. Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №668/13907/13-ц, постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 11.10.2019 у справі №910/13731/18, постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 15.01.2020 у справі № 924/491/17, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин, що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють.

Зважаючи на вищенаведене, оскільки відповідач, укладаючи договір з представником позивача, який діяв на підставі статуту, проявивши розумну обачність, повинен був знати про наявні у статуті обмеження повноважень генерального директора позивача на вчинення правочинів з ціною понад 50000,00 грн, однак, незважаючи на відсутність попередньої письмової згоди єдиного учасника позивача, вчинив з ним оспорювані правочини, що у подальшому не отримали наступного схвалення товариством, суд (незважаючи при цьому на те, чи є обгрунтованими доводи позивача щодо зловмисної домовленості представників та про фіктивність правочинів) доходить висновку про необхідність визнання оспорюваних правочинів недійсними згідно зі ст. 215 ЦК України з огляду на недодержанням вимог ст. 203 ЦК України. При цьому, судом взято до уваги, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Таким чином, беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти, зміст позовних вимог, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати недійсними договір № 01/07/21-4 про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності та керування та додаток № 1 до договору № 01/07/21-4 про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності та керування від 01.09.2021р., укладені 01.09.2021р. між фізичною особою-підприємцем Тарасюком Андрієм Дем`яновичем та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит-Авто".

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України, а також перебування судді у відпустці) остаточно складено у 5-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 31.05.2023р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними договір № 01/07/21-4 про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності та керування та додаток № 1 до договору № 01/07/21-4 про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності та керування від 01.09.2021р., укладені 01.09.2021р. між фізичною особою-підприємцем Тарасюком Андрієм Дем`яновичем та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит-Авто".

Стягнути з фізичної особи-підприємця Тарасюка Андрія Дем`яновича ( АДРЕСА_1 , р.н. НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фаворит - Авто" (м.Хмельницький, проспект Миру, буд. 101/2, ідентифікаційний код 35092210) 2684 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 31.05.2023р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 3 прим. (всім рек. з пов. про вруч.): 1 - до справи; 2 - позивачу (29000, м. Хмельницький, проспект Миру, буд. 101/2); 3 - відповідачу ( АДРЕСА_2 ).

Ел. адреси: позивачу ІНФОРМАЦІЯ_2

ІНФОРМАЦІЯ_1