ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р. Справа №914/2003/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю"Смарт Фабрікс" вих. № 10-02/3/22 від 10.02.2023 (вх. № ЗАГС 01-05/434/23 від 10.02.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2023 (суддя Король М.Р.,повний текст складено 23.01.2023)

у справі № 914/2003/22

за позовом: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (надалі ДП "Морський торговельний порт "Южний"), м. Южне, Одеська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фабрікс"(надалі ТзОВ"Смарт Фабрікс" ), м. Львів

про стягнення 515 503,02 грн.,

за участю учасників справи:

від позивача (в режимі відеоконференції): Ільченко Катерина Романівна;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

26.08.2022 Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фабрікс" про стягнення штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язання за договором про поставку товару № Т/ОП-102/21 від 06.07.2021 у загальному розмірі 515 503,02 грн., з яких: 439 016,97 грн. - пеня за порушення строків виконання зобов`язання за договором у розмірі 0,5 % вартості товару; 76 486,05 грн. - штраф за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів у розмірі 15 % вказаної вартості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення умов договору про закупівлю товарів №Т/ОП-102/21 від 06.07.2021 не поставлено у встановлений строк обумовлений товар, в зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу штрафні санкції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.01.2023 року у справі №914/2003/22 (суддя М.Р. Король) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс» на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» 439 016,97 грн. пені, 76 486,05 грн. штрафу, 7 732,55 грн. судового збору.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі виникли права і обов`язки на підставі укладеного договору поставки товару. Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем строку поставки обумовленого договором товару (костюм бавовняний чоловічий (пилостійкий) (3, Ми, Пн, Пм), костюм бавовняний чоловічий (куртка напівкомбінезон) (3, Пн, Пм), костюм бавовняний чоловічий для захисту від підвищених температур (костюм зварника) (Тр) ). Суд вказав, що обов`язок відповідача з поставки товару підлягав виконанню у строк до 30.08.2021, перебіг строку прострочення поставки розпочався з наступного дня після відповідної календарної дати - 31.08.2021. Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені позивача та 15 відсотків штрафу від вартості товару, з якого допущено прострочення виконання, дійшов висновку, що такі проведено вірно. Відповідно вимоги про стягнення 439 016,97 грн. пені, яку нараховано на підставі п.7.2 договору за порушення відповідачем строку виконання зобов`язання, а також 76 486,05 грн. штрафу додатково за прострочення поставки цього товару понад 30 днів підлягають до задоволення. Водночас, суд беручи до уваги прострочення поставки за спірними правовідносинами, не доведення відповідачем скрутного матеріального становища та поважності причин відповідного прострочення та непоставки товару, а також враховуючи баланс інтересів сторін справи, відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

ТзОВ "Смарт Фабрікс" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2023 року у справі №914/2003/22, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, зменшити розмір штрафу і пені на 50 %. Скаржник вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, без належного з`ясування характеру і суті спірних правовідносин. Зокрема, зазначає, що загальна сума штрафних санкцій заявлена до стягнення сягнула 515 503,02 грн., що дорівнює 99,9 % вартості ціни договору (515 730,00 грн.). З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій та надзвичайних та невідворотних обставин, що мали місце у 2022 році та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд апеляційної інстанції, уповноважений обмежити розмір штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судом першої інстанцій, до 50%, що буде справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від10.02.2023 призначено склад колегії : Кравчук Н.М. - Головуючий суддя, судді: Марко Р.І. та Плотніцький Б.Д.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Марка Р.І., за розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду Львівської області 16.05.2023 проведено автоматизовану заміну складу суду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями призначено склад колегії суддів: Головуючий суддя- Кравчук Н.М., судді, Плотніцький Б.Д. та Кордюк Г.Т.

Позивач в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Вказує, що відповідач в порушення умов договору про закупівлю товарів №Т/ОП-102/21 від 06.07.2021 взятих на себе зобов`язань не виконав, тому за порушення зобов`язання він поніс відповідальність згідно з п.п. 7.1, 7.2 договору.

Крім того, поставка товару по позиції № 1, в кількості 29 шт. та по позиції № 2, в кількості 424 шт. за договором, так і не була здійснена. Прострочення зобов`язання є значним та станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції становило 498 днів. Позивач зазначає, що п. 8.1 договору сторони погодили, що договір діє по 31.12.2021. Отже, до настання цієї календарної дати відповідач мав поставити, а позивач мав необхідність отримати, усю визначену у додатку № 1 до договору продукцію. Разом з тим, після закінчення строку, відповідач не вжив жодних заходів, які б були спрямовані на виконання свого зобов`язання, встановленого договором, з поставки продукції внатурі або на відмову від договору в частині обов`язку виконання взятих на себе зобов`язань після 31.12.2021. Позивач звертає увагу, що відповідачем у апеляційній скарзі не надано та не доведено жодних об`єктивних обставин за яких сума штрафних санкцій має бути зменшена, таких як перебування відповідача у скрутному матеріальному становищі або доводів невідповідності розміру штрафних санкцій внаслідок порушення. Зрештою не наведено жодних об`єктивних причин непоставки у повному обсязі замовленого товару по позиціям № 1, № 2 та затримки у поставці товару по позиції № 3, а також обставин, які суд першої інстанції міг не врахувати при ухваленні свого рішення. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2023 у справі № 914/2003/22 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

06.07.2021 між Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс» (Постачальник) укладено договір поставки № Т/ОП-102/21. Згідно із п. 1.1 договору Постачальник зобов`язується поставити на склад Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар, в кількості та за цінами, які вказані в додатку № 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору.

Сума договору становить 515 730,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 85 955, 00 грн. (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору поставка товару здійснюється Постачальником протягом 15 робочих днів з дати направлення Покупцем Постачальнику письмової рознарядки. Письмова рознарядка може направлятися електронною поштою з обов`язковим направленням оригіналу письмової рознарядки поштовим відправленням (листом з описом вкладення). Письмові рознарядки, відправлені електронною поштою, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути подані до судових інстанцій в якості належних доказів і не можуть спростовуватися сторонами договору. Належним підтвердженням направлення письмової рознарядки та її отримання стороною є звичайне технічне підтвердження Покупця про відправлення документу, звіт серверу про відправлення електронного повідомлення, тощо.

У відповідності до п.п. 4.2, 4.3 договору датою поставки вважається дата одержання товару на складі Покупця. Місце поставки товару - склад Покупця.

Згідно із п. 5.2 договору здавання-прийняття товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7, та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6.

Приймання товару по якості і кількості здійснюється уповноваженими представниками Покупця. Покупець має право залучити для участі в прийманні товару по кількості, якості представників незацікавленої сторони (п. 5.4 договору).

Пунктом 5.5 договору сторони погодили, що у випадку поставки товару неналежної якості Постачальник зобов`язаний замінити його протягом 14 днів з дати складання акту приймання по якості. При поставці некомплектного товару, Постачальник зобов`язаний зробити документування протягом 14 днів з дати складання акту про некомплектність.

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строк, встановлений цим договором з оформленням первинних документів (підпункт 6.3.1 пункту 6.3 договору).

Пунктом 7.2 договору встановлено, що за порушення Постачальником строку виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,5 % вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 15 % вказазної вартості.

За порушення Постачальником умов зобов`язання щодо якості товару, стягується штраф у розмірі 30 % неякісного товару. Однак, сплата штрафу не звільняє Постачальника від заміни неякісного товару на якісний власними силами та засобами за свій рахунок протягом строку, зазначеного в п. 5.5 цього договору, а саме 14 днів з дати складання акту приймання по якості (п. 7.3 договору).

Договір набуває чинності з моменту його укладення і діє по 31.12.2021, а в частині обов`язків, що виникли в період цього договору, і відповідальності за їхнє невиконання, до повного їхнього виконання, проведеного належним чином і за вимогою кредитора про відшкодування нанесених збитків і сплати неустойки (п. 8.1 договору).

09.08.2021 на електрону адресу ТзОВ «Смарт Фабрікс», яка зазначена в розділі 11 договору - , було надіслано рознарядку №205-63/17 від 05.08.2021 на поставку товару згідно позицій, визначених у додатку 1 до договору (Специфікація). Кінцевою датою поставки згідно умов договору, позивач вважає - 31.08.2021.

Рознарядка №205-63/17 від 05.08.2021 на поставку товару була також надіслана засобами поштового зв`язку 09.08.2021, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошти», поштовою накладною №468 та описом вкладення відправлення.

12.08.2021 Постачальником було здійснено поставку не у повній відповідності до рознарядки, що підтверджується видатковими накладними №490, №492 від 11.08.2021, товарно-транспортними накладними №Р490, № Р492, приймальними актами №3188, №3189 від 13.08.2021р., зокрема, до Підприємства надійшло по одній одиниці товару за позицією № 1 та 2 додатку 1 до договору (Специфікація).

25.08.2021 Постачальником було здійснено поставку однієї одиниці товару за позицією №3 додатку 1 до договору (Специфікація), що підтверджується видатковою накладною №502 від 19.08.2021, товарно-транспортною накладною та приймальним актом №3263 від 25.08.2021.

29.10.2021 Постачальник поставив Покупцю весь товар, згідно позиції №3 додатку 1 до договору (Специфікація), що підтверджується видатковою накладною №446 від 25.10.2021, товарно-транспортною накладною №Р446 від 25.10.2021 та приймальним актом №271 від 29.10.2021.

Позивач вказує на те, що товар по позиції №1 в кількості 29 шт., по позиції №2 в кількості 424 шт. додатку 1 до договору (Специфікація) відповідачем не поставлено.

21.02.2022 ДП «МТП «Южний» звернулось до ТзОВ «Смарт Фабрікс» з претензією за вих. № 1195/01/102/22, яка була залишена відповідачем без розгляду, у зв`язку із чим, з метою захисту порушеного права, Підприємство вимушено було звернутись до Господарського суду Львівської області з даним позовом.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Як зазначалося вище, між сторонами позивачем (Покупець) та відповідачем (Постачальник) укладено договір поставки № Т/ОП-102/21, згідно з умовами якого Постачальник зобов`язався поставляти на склад Покупця товар, в кількості та за цінами, які вказані в додатку № 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України унормовано, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Матеріалами даної господарської справи підтверджується порушення відповідачем строку поставки обумовленого договором товару (костюм бавовняний чоловічий (пилостійкий) (3, Ми, Пн, Пм), костюм бавовняний чоловічий (куртка напівкомбінезон) (3, Пн, Пм), костюм бавовняний чоловічий для захисту від підвищених температур (костюм зварника) (Тр) ).

Факт отримання рознарядки відповідачем підтверджується, зокрема, тим, що 12.08.2021 Постачальником було здійснено поставку, проте не у повній відповідності до рознарядки.

Враховуючи встановлену п.4.1 договору обов`язковість направлення оригіналу письмової рознарядки поштовим відправленням (листом з описом вкладення), колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що строк поставки товару слід розраховувати, починаючи з цієї календарної дати, яка слідувала за датою надіслання рознарядки електронною поштою. Отже, кінцевою датою поставки товару, зазначеного у рознарядці, відповідно до вимог п.4.1 договору, було 30.08.2021, а не 31.08.2021, як зазначив позивач.

З огляду на те, що обов`язок відповідача з поставки товару підлягав виконанню у строк до 30.08.2021, перебіг строку прострочення поставки розпочався з наступного дня після відповідної календарної дати - 31.08.2021, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

Разом з тим, матеріали даної справи не містять доказів поставки відповідачем позивачу решти 453 костюмів загальною вартість 469 587,00 грн. з ПДВ.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу положень статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 статті 550 Цивільного кодексу України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 10.12.2019 справа № 904/4156/18.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначалось вище, п. 7.2 договору сторони погодили, що за порушення Постачальником строку виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,5 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів стягується штраф у розмір 15 відсотків вказаної вартості.

Згідно поданого розрахунку позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 439 016,97 грн.

Місцевий господарський суд, перевіривши підстави, строки та правильність нарахування пені, дійшов правомірного висновку, що такий здійснено арифметично вірно, у відповідності до встановлених обставин справи.

Крім того, п. 7.2 договору сторони передбачили, що за прострочення Постачальником зобов`язання з поставки товару понад 30 днів з останнього додатково стягується штраф у розмірі 15 відсотків вказаної вартості.

Місцевий господарський суд, перевіривши розрахунок позивача (15 відсотків штрафу від вартості товару з якого допущено прострочення виконання) в розмірі 76 486,05 грн, дійшов висновку, що такий проведено вірно.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши правильність здійсненого судом першої інстанції розрахунку, вважає його арифметично вірним.

Водночас, за приписами ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

З аналізу даних правових норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Також, слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно із вимогами статті 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як видно з матеріалів справи, оцінюючи клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій, місцевий господарський суд зазначив, що відповідачем не доведено поважність причин прострочення та невиконання договірних зобов`язань перед позивачем, скрутне матеріальне становище та достатніх обгрунтованих підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки таке зменшення нівелюватиме саме значення пені і штрафу, як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання товару або грошових коштів за надані ним послуги. Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер (висновки викладені у постанові ВС у складі КГС № 918/116/19 від 04.02.2020).

Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції врахував прострочення відповідачем поставки товару за спірними правовідносинами, не доведення належними доказами відповідачем скрутного матеріального становища та поважності причин відповідного прострочення та непоставки товару, а також, враховуючи баланс інтересів сторін дійшов підставного висновку про відмову у задоволенні клопотання ТзОВ «Смарт Фабрікс» про зменшення розміру штрафних санкцій.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, посилаючись на форс-мажор, як на підставу для звільнення від відповідальності, не довів, як саме форс-мажор вплинув на виконання зобов`язання. Одного лише посилання на наявність форс-мажору є недостатнім, оскільки суд має досліджувати докази в сукупності.

Таким чином, скаржником не надано та не доведено жодних об`єктивних обставин за яких сума штрафних санкцій має бути зменшена, як і не наведено жодних об`єктивних причин непоставки у повному обсязі замовленого товару по позиціям №№ 1, 2 та затримки у поставці товару по позиції № 3.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2023 у справі №914/2003/22.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 253, 254, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фабрікс» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2023 року у справі №914/2003/22 без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 288-289 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови виготовлено 25.05.2023.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді Г.Т. Кордюк

Б.Д. Плотніцький