ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/1236/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліна Т.Г. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи № 916/1236/23

за позовом Приватного підприємства ЕКСТРА-БУД (67572, Одеська область, Комінтернівський район, с. Нова Дофіновка, вул. Центральна, буд. 54-А, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю КАРТІС БІЛДІНГ (65026, м. Одеса, Ланжеронівський узвіз, буд. 1, )

про стягнення 217 386,42грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ЕКСТРА-БУД." звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРТІС БІЛДІНГ" про стягнення 217 386,42 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.03.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1236/23. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його адресу реєстрації та отримана останнім 04.04.2023 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

24.05.2023р. за вх. № 17152/23 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, який було відправлено 23.05.2023 року, про що свідчить поштова накладна № 320. Судом встановлено, що відповідач порушив вимоги ст.165 ГПК України, у зв`язку з чим відзив на позовну заяву представника відповідача за вх. № 17152/23 від 24.05.2023 року до уваги судом не приймається.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

21.01.2022р. між Приватним підприємством "ЕКСТРА-БУД." та Товариства з обмеженою відповідальністю КАРТІС БІЛДІНГ був укладений договір про виконання робіт №21/01/2022-1, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується на власний ризик виконати, у відповідності до умов даного договору, роботу, а Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її(п.1.1 договору).

Згідно абзацу першого п.6.1 договору, замовник здійснює оплату наступним чином: аванс у розмірі 100 000 грн. згідно з викладеним рахунком. 27.01.2022 року на виконання абзацу першого п. 6.1. договору та рахунку позивача № 24/01/22-1 від 24.01.2022 року, відповідач перерахував позивачу згідно платіжного доручення № 8, призначення платежу: «Оплата за розробку грунта зг. рах. № № 24/01/22-1 від 24.01.2022 за дог. 21/01/22-1 від 21.01.22 у т.ч. ПДВ 20% - 16 666,67 грн.» авансовий платіж в розмірі 100 000 грн.

08.02.2022 року відповідач перерахував позивачу згідно платіжного доручення № 110, призначення платежу «Оплата за розробку грунта: м. Одеса, вул. Приморська, буд. 1, 1-Б зг. рах. № № 4/02/22-1 від 04.02.2022 за дог. 21/01/22-1 від 21.01.22 у т.ч. ПДВ 20% - 16 666,67 грн.» платіж в розмірі 100 000 грн.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом виконаних робіт (наданих послуг).

28.02.2022 року у зв`язку з виконанням позивачем робіт, між сторонами були підписані акт № 1 приймання виконаних робіт за лютий 2022 року на суму 251 232, 44 грн. та акт № 2 приймання виконаних робіт за лютий 2022 року на суму 109 092, 46 грн., що в сумі складає 360 324, 90 грн.

Згідно абзацу другого п.6.1 договору, замовник здійснює оплату наступним чином: остаточний рахунок на виконані роботи за цим договором здійснюється протягом трьох банківських днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт (надання послуг).

Враховуючи зарахування згідно платіжного доручення № 8 від 27.01.2022 року та платіжного доручення № 110 від 28.02.2022 року відповідач до 03.03.2022 року мав сплатити 160 324,90 грн., однак заборгованість відповідачем сплачена не була.

Відповідно до п.11.2. договору, за односторонню необгрунтовану відмову від виконання своїх обов`язків протягом діїї договору винна сторона сплачує штраф у розмірі 10% від суми невиконанних зобов`язань.

Отже, в зв`язку з невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю КАРТІС БІЛДІНГ своїх зобов`язань за договором про виконання робіт №21/01/2022-1 від 21.01.2022р. позивачем відповідно до умов договору було нараховано відповідачу штраф в розмірі 16 032,49грн., 3% річних в розмірі 4 137,70 грн. та інфляційні втрати в розмірі 36 891,33 грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини Приватне підприємство "ЕКСТРА-БУД." звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст.525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом, 21.01.2022р. між Приватним підприємством "ЕКСТРА-БУД." та Товариства з обмеженою відповідальністю КАРТІС БІЛДІНГ був укладений договір про виконання робіт №21/01/2022-1, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується на власний ризик виконати, у відповідності до умов даного договору, роботу, а Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її(п.1.1 договору).

Згідно із частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

В силу положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ч. 1 ст. 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом виконаних робіт (наданих послуг).

27.01.2022 року на виконання абзацу першого п. 6.1. договору та рахунку позивача № 24/01/22-1 від 24.01.2022 року, відповідач перерахував позивачу згідно платіжного доручення № 8, призначення платежу: «Оплата за розробку грунта зг. рах. № № 24/01/22-1 від 24.01.2022 за дог. 21/01/22-1 від 21.01.22 у т.ч. ПДВ 20% - 16 666,67 грн.» авансовий платіж в розмірі 100 000 грн.

08.02.2022 року відповідач перерахував позивачу згідно платіжного доручення № 110, призначення платежу «Оплата за розробку грунта: м. Одеса, вул. Приморська, буд. 1, 1-Б зг. рах. № № 4/02/22-1 від 04.02.2022 за дог. 21/01/22-1 від 21.01.22 у т.ч. ПДВ 20% - 16 666,67 грн.» платіж в розмірі 100 000 грн.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом виконаних робіт (наданих послуг).

28.02.2022 року у зв`язку з виконанням позивачем робіт, між сторонами були підписані акт № 1 приймання виконаних робіт за лютий 2022 року на суму 251 232, 44 грн. та акт № 2 приймання виконаних робіт за лютий 2022 року на суму 109 092, 46 грн., що в сумі складає 360 324, 90 грн.

Таким чином, відповідач до 03.03.2022 року (акти виконаних робіт підписані 28.02.2022 року) зобовязаний був сплатити позивачу вартість виконаних позивачем робіт в розмірі: 360 324,90 грн. - 100 000 грн.(згідно платіжного від 27.01.2022 року) - 100 000 грн. (згідно платіжного доручення від 08.02.2022 року) = 160 324,90 грн.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Однак, відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання не виконав та не оплатив позивачу вартість виконаних робіт.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до п. 11.2. договору, за односторонню необгрунтовану відмову від виконання своїх обов`язків протягом діїї договору винна сторона сплачує штраф у розмірі 10% від суми невиконанних зобов`язань.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх грошових зобов`язань перед позивачем за договором №21/01/2022-1 від 21.01.2022р., що зумовило нарахування останнім штрафу в розмірі 10%, що складає 16 032,49грн.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки також випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості поставленого товару за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в розмірі 4 137, 70 грн., судом встановлено, що розрахунок 3% річних було здійснено позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 4 137, 70 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості виконаних робіт, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано інфляційні витрати. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми інфляційних витрат в розмірі 36 891, 33 грн., судом встановлено, що розрахунок інфляційних витрат річних було здійснено позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційних витрат в розмірі 36 891, 33 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства ЕКСТРА-БУД є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного підприємства ЕКСТРА-БУД (67572, Одеська область, Комінтернівський район, с. Нова Дофіновка, вул. Центральна, буд. 54-А, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю КАРТІС БІЛДІНГ (65026, м. Одеса, Ланжеронівський узвіз, буд. 1, ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю КАРТІС БІЛДІНГ (65026, м. Одеса, Ланжеронівський узвіз, буд. 1, ) на користь Приватного підприємства ЕКСТРА-БУД (67572, Одеська область, Комінтернівський район, с. Нова Дофіновка, вул. Центральна, буд. 54-А, ) основний борг в розмірі 160 324 ( Сто шістдесят тисяч триста двадцять чотири)грн. 90коп., штраф в сумі 16 032 (Шістнадцять тисяч тридцять дві)грн. 49 коп., 3% річних в сумі 4 137 (Чотири тисячі сто тридцять сім)грн. 70 коп., інфляційні витрати в розмірі 36 891 (Тридцять шість тисяч вісімсот дев`яносто одна)грн. 33коп., та судовий збір в розмірі 3 260 (Три тисячі двісті шістдесят)грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано ссудею 30 травня 2023 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна