УХВАЛА

25 травня 2023 року

м. Київ

cправа № 916/302/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В.(головуючої), Малашенкової Т.М. та Селіваненка В. П.

розглянувши матеріали касаційної скарги відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ ДВС)

на ухвалу господарського суду Одеської області від 07.12.2022 та

постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2023

за скаргою публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" (далі - Товариство)

на дії державного виконавця Відділу ДВС у справі

за позовом Національного банку України

до Товариства

про звернення стягнення на нерухоме майно,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Імексбанк",

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 17.04.2023 вперше подану касаційну скаргу Відділу ДВС було повернуто скаржнику у зв`язку з тим, що останній не усунув недоліків поданої ним касаційної скарги, зокрема, щодо зазначення належного обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення, яке визначено пунктами 2, 3 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс).

Відділ ДВС 19.04.2023 (згідно з відміткою на конверті) повторно направив на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу господарського суду Одеської області від 07.12.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 зі справи № 916/302/16 (разом із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження).

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.05.2023 вдруге подану касаційну скаргу Відділу ДВС залишено без руху у зв`язку з тим, що скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження, а підстави, наведені у клопотанні про поновлення цього строку, визнані судом неповажними, а також у скарзі не наведено належних обґрунтувань підстав касаційного оскарження судового рішення, визначених у частині другій статті 287 ГПК України з посиланням на відповідний абзац цієї ж норми; надано скаржнику строк для усунення вказаних недоліків.

Відділ ДВС 17.05.2023 (згідно з поштовою відміткою на конверті) на виконання вимог зазначеної ухвали від 11.05.2023 направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, в якій скаржник в обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої абзацом другим частини другої статті 287 ГПК України, посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.

Також скаржник, обґрунтовуючи причини пропуску строку на касаційне оскарження, повторно посилається на те що вперше зі скаргою звернувся в межах встановлених процесуальним законом строків, та зазначає про неможливість надати пояснення щодо неусунення в повному обсязі недоліків вперше поданої касаційної у зв`язку з тим, що працівника, який в той період працював з поданням касаційної скарги у цій справі, звільнено із займаної посади головного спеціаліста відділу правового забезпечення Департаменту ДВС, а повторно касаційну скаргу подано вже іншим працівником та без тривалого зволікання.

Розглянувши матеріали касаційної скарги та заяви про усунення недоліків касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Оскаржувана постанова апеляційного господарського суду у даній справі ухвалена 23.02.2023 (повний текст підписаний 23.02.2023), а тому строк на її оскарження закінчився 20.03.2023.

Касаційну скаргу ж було подано скаржником на адресу Верховного Суду 19.04.2023, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження зазначеної постанови апеляційного господарського суду від 23.02.2023.

Права господарського суду при вирішенні питання, що виникають у зв`язку із відновленням пропущеного процесуального строку, унормовуються процесуальним законодавством, зокрема, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлених законом, у цьому разі ГПК України.

Чинним ГПК України не передбачено, що у разі повторного подання касаційної скарги учасник справи має безумовне право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Таке право може бути реалізоване в загальному порядку та з дотриманням усіх вимог процесуального закону, встановлених для подання касаційної скарги, у тому числі строку її подання.

При цьому процесуальний закон не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання про поновлення процесуального строку має містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З огляду на викладене суд зауважує, що повернення вперше поданої скарги Відділу ДВС у зв`язку з неусуненням останнім недоліків поданої ним касаційної скарги щодо зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень внаслідок необачної поведінки самого скаржника, не може бути поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки остання стосується недотримання скаржником вимог ухвали Суду та процесуального законодавства, тобто така причина має суб`єктивний характер і не свідчить про об`єктивну неможливість вчинити відповідну процесуальну дію в межах встановлених законом строків.

При цьому, звертаючись із цією заявою про усунення недоліків, скаржник зазначає про неможливість надати пояснення щодо причин неусунення всіх недоліків вперше поданої скарги у встановлений судом строк через те, що працівник, який був відповідальний за подання первісної скарги, вже звільнений із займаної посади.

Отже, наведені у клопотанні причини не можуть вважатися такими, що дійсно перешкоджали зверненню з касаційною скаргою у передбачений законом строк, оскільки скаржнику надавався строк для усунення недоліків, він був обізнаний щодо необхідності їх усунення, при цьому своїм правом на усунення недоліків скористався лише частково. Тобто вказані обставини стосуються виконання працівниками відділу ДВС своїх професійних обов`язків, зводяться до внутрішньої організації роботи підприємства та свідчать про невжиття скаржником всіх необхідних заходів для дотримання вимог процесуального законодавства, встановлених для звернення з касаційною скаргою в межах передбаченого законом строку.

З огляду на викладене Суд вважає, що обставини, на які посилається скаржник у заяві про усунення недоліків, зводяться до порушення останнім вимог процесуального законодавства, а причини подання касаційної скарги після закінчення строку на касаційне оскарження судового рішення залежали лише від суб`єктивної волі скаржника, а не від об`єктивно непереборних обставин.

Пунктом 4 частини першої статті 293 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржник у строк, визначений судом, не подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

З урахуванням наведеного колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Відділу ДВС на ухвалу господарського суду Одеської області від 07.12.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 у цій справі, оскільки наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на викладене та керуючись статтею 234, пунктом 4 частини першої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Одеської області від 07.12.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 зі справи № 916/302/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова

Суддя В. Селіваненко