ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2023 р. Справа№ 910/22011/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2023

у справі № 910/22011/21 (суддя Плотницька Н.Б.)

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва"

про стягнення 21 995 грн 84 коп., -

В С Т А Н О В И В :

У 2022 році Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" про стягнення 21 995 грн 84 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати фактично спожитої теплової енергії, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 18 354 грн 18 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 2 508 грн 43 коп. інфляційних втрат та 1 133 грн 23 коп. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" 18 354 грн 18 коп. основної заборгованості, 2 434 грн 35 коп. інфляційних втрат, 1 037 грн 49 коп. 3 % річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 252 грн 47 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідач є балансоутримувачем нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 13/14 площею 31,10 кв. м, у якому надавалися послуги з теплопостачання, при цьому, доказами наявними в матеріалах справи доведено факт отримання відповідачем послуг теплопостачання. При цьому, місцевий господарський суд вказав, що відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. Одночасно, місцевий господарський суд частково задовольнив та стягнув на користь позивача інфляційні втрати та 3 % річних.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Одночасно з апеляційною скаргою скаржником заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, щодо належності відповідачеві нежитлового приміщення площею 31, 10 кв.м. в багатоквартирному будинку №13/14 по вул. Олени Теліги. Також, апелянт вказує, що письмовий договір про надання теплової енергії між позивачем та відповідачем не укладався та зазначає, що повернув проект вказаного договору листом №664/3 від 03.03.2021 р. Крім цього, скаржник відмічає, що матеріали справи не містять доказів складених від ПАТ «Київенерго», які б підтверджували обсяг і кількість спожитої відповідачем у спірний період теплової енергії. Одночасно, відповідач, також не погоджується з об`ємом нарахованої йому спожитої теплоенергії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2021, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/22011/21.

29.03.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/22011/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2023, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

10.04.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", відповідача у справі, надійшло клопотання про зупинення провадження №910/22011/21 до перегляду Верховним Судом постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 року у справі №910/21848/21.

11.04.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", позивача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

21.04.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", відповідача у справі, надійшла відповідь на відзив.

19.05.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", позивача у справі, надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 року клопотання Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" про зупинення провадження у справі №910/22011/21 до перегляду Касаційним господарським судом постанови Північного апеляційного господарського суду у справі №910/21848/21 залишено без задоволення.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", Комунальне підприємство "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 Комунальному підприємству "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Таким чином, з 1 травня 2018 року постачання теплової енергії та надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

Згідно з пунктом 2.1 статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" підприємство утворено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на підвищення надійності енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів електро-, теплопостачання, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Відповідно до ппункту 2.2.1 цього статуту предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (кредитор за умовами договору цесії) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі КП "Київтеплоенерго", новий кредитор/позивач) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 (далі - договір цесії), відповідно до якого Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (АТ "К.ЕНЕРГО") відступило, а Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (далі - споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії.

Згідно пункту 3.4.2 договору цесії позивач має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у додатку №1, сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором.

Відповідно до додатку №1 договору цесії позивач набув право вимоги до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" щодо заборгованості за спожиту до 01.05.2018 теплову енергію за особовим рахунком № у розмірі 5 517 грн 01 коп., що підтверджується довідками про стан розрахунків за спожиту теплоенергію до 01.05.2018.

Крім того, відповідно до пункту 1.3 договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор/ позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень).

Відповідно до положень статей 599, 610, 611 Цивільного кодексу України зобов`язання вважається таким, що припинилося виконанням, проведеним належним чином, лише у разі, якщо воно виконано в повному обсязі у встановлений строк.

Відповідно до частини 2 статті 516 Цивільного кодексу України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (частина 2 статті 517 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 518 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

З означених вище правових норм випливають, як обов`язки нового кредитора у зобов`язанні, зокрема, на нового кредитора покладається обов`язок повідомити боржника про перехід прав у зобов`язанні, оскільки в протилежному випадку новий кредитор несе ризик настання для себе різного роду несприятливих правових наслідків, так і права боржника у такому зобов`язанні, за якими, боржник має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором, не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні або виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові.

При цьому, листом №1/5-8724004-01 від 08.04.2019 позивачем було повідомлено відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні (т. 1 а.с. 25).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, згідно із нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Таким чином, позивач прийняв право вимоги з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 5 517 грн 01 коп. та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії.

З приводу тверджень апелянта про відсутність в матеріалах справи документів складених ПАТ «Київенерго», які підтверджують обсяг і якість спожитої відповідачем у спірний період теплової енергії, суд апеляційної інстанції зазначає, що в облікових картках (долучених позивачем до позовної заяви) наявна необхідна і достатня інформація щодо періоду нарахувань, обсягів фактичного споживання теплової енергії відповідачем, застосованих тарифів, вартості спожитої теплової енергії.

Таким чином, колегія суддів підкреслює, що облікові картки містять обов?язкові реквізити та є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, позивачем до позовної заяви долучено довідку про нарахування за теплову енергію, розрахунок основного боргу за теплову енергію та облікові картки (табуляграми) по особовому рахунку відповідача.

Крім того, колегія суддів критично відноситься до тверджень відповідача про відсутність в матеріалах справи документів, які підтверджують обсяг і якість спожитої відповідачем у спірний період теплової енергії, оскільки останнім не спростовано належними та допустимими доказами обсяги спожитої теплової енергії та розрахунок позовних вимог позивача, а також не надано доказів на підтвердження обставин, на які він посилається у своїх запереченнях, а відтак, вони вважаються необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

01.02.2021 Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надіслано на адресу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" лист від 28.01.2021 № 30/5/3/1331 (т. 1 а.с. 162) про укладення договору на постачання теплової енергії № 8 від 20.01.2021, з проектом вказаного договору з додатками на 10 арк. в двох примірниках, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 01.02.2021 (т. 1 а.с. 163).

Одночасно, в листі від 28.01.2021 № 30/5/3/1331 позивачем було зазначено, що у разі не підписання та/або не повернення договору у встановлений статтею 181 Господарського кодексу України строк, пропозиція позивача буде вважатись прийнятою в силу положень частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України.

Предметом договору № 8 на постачання теплової енергії від 20.01.2021 є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії, на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 2.1 договору постачання при виконанні умов договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж (далі - Правил), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Згідно з підпунктом 2.2.1. пункту 2.2. договору, теплопостачальна організація зобов`язується: постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з Додатком № 1 до цього Договору.

Підпунктами 2.3.1., 2.3.2. пункту 2.3. договору на абонента покладено обов`язок: додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії; виконувати умови та порядок оплати в обсягах і терміни, які передбачені у додатку № 4 до договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 15.04.2021. Керуючись ст. 631 ЦК України, сторони домовились про те, що дія цього договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 01.05.2018. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Цей договір укладається на умовах визначених ст. 634 Цивільного кодексу України (пункти 8.1., 8.4., 8.5. договору).

Додатком № 1 до договору передбачено, що теплопостачальна організація відпускає абоненту теплову енергію в гарячій воді у межах Q рік = 4,7 Гкал/рік з приєднаним тепловим навантаженням EQ = 0,0024 Гкал/годину, в тому числі: на опалення Qо = 0,0024 Гкал/годину (підпункт 1.1. пункту 1).

Згідно з пунктом 1 додатку № 3 до договору розрахунки з абонентом за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку, для КП "Київтеплоенерго " для опалення - 1402,86 грн/Гкал.

Додатком № 4 до договору визначено:

- абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує теплопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількість теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна згідно з Законом України "Про заставу" як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії (пункт 2);

- абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: просп. Повітрофлотський, буд. № 58: акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акта звірки абонент повертає в ЦОК); акт приймання-передавання товарної продукції; рахунок-фактуру, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду (пункт 3);

- абоненту на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) теплопостачальною організацією нараховується пеня в розмірі 0,5% за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше обумовленої чинним законодавством України (пункт 7).

Додатком № 7 до договору визначено "Умови припинення постачання теплової енергії".

Додатком №8 вказаного проекту договору встановлено, що об`єктом теплопостачання є нежитлове приміщення площею 31,1 кв. м, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 13/14.

У зв`язку з тим, що Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" не є споживачем послуг централізованого опалення та не погоджуючись зі змістом і структурою проекту договору, останнє листом №664/3 від 03.03.2021 р. (т. 1 а.с. 230) повернуло примірник проекту договору на постачання теплової енергії без підписання.

17.11.2021 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №30/5/4/17970 щодо сплати заборгованості за спожиту теплову енергію яка виникла до 01.05.2018 (т. 1 а.с. 164-165), що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 17.11.2021(т. 1 а.с. 171).

Вказане відправлення було вручене адресату 22.11.2021, що підтверджується інформацією з сайту АТ "Укрпошта" у розділі "Трекінг відправлень", наданою позивачем (т. 1 а.с. 172).

Однак, відповідач зазначену вище вимогу залишив без відповіді та без задоволення.

Звертаючись до суду позивач зазначає, що відповідачем, в порушення вимог чинного законодавства, не здійснено оплату за отриману теплову енергію, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість за період з лютого 2018 року по травень 2018 року включно в розмірі 5 517 грн 01 коп. та за період з 01.10.2018 по 01.10.2021 у розмірі 12 837 грн 17 коп. Одночасно, за прострочення виконання зобов`язань позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати на суму заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач є балансоутримувачем нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 13/14 площею 31,10 кв. м, у якому надавалися послуги з теплопостачання, при цьому, доказами наявними в матеріалах справи доведено факт отримання відповідачем послуг теплопостачання.

Згідно п. 2.1. Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», Підприємство створене з меток забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об?єктів благоустрою та отримання прибутку.

Відповідно до п. 2.2. Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», предметом діяльності Підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за Підприємством на праві господарського відання; виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду; управління нерухомим майном.

Відповідно до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №80 від 09.02.2011 "Про закріплення майна за Комунальним підприємством "Керуюча дирекція", з урахуванням розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №801 від 30.12.2016 "Про внесення змін до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №80 від 09.02.2011 "Про закріплення майна за Комунальним підприємством "Керуюча дирекція", Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" здійснює господарське відання житлового, нежитлового фонду Шевченківського районну в місті Києві та обслуговування закріплених за ним житлових будинків.

При цьому, в додатку до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №801 від 30.12.2016, за Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" під порядковим № 986 закріплено на праві господарського відання нежитлові приміщення за адресою вул. Олени Теліги, 13/14 загальною площею 63, 1 кв.м. під інвентарним номером №6681. Під цим же інвентарним номером вказано загальну площу приміщень, які передано відповідачу за зазначеною адресою, що становить 2664,00 кв. м.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції підкреслює, що зі згаданого вище розпорядження вбачається, що на баланс відповідачу передано весь будинок за адресою вул. Олени Теліги, 13/14, включно всі нежитлові приміщення в ньому загальною площею 63, 10 кв. м.

Крім того, слід звернути увагу, що рішенням Київської міської ради №284/5096 від 02.12.2010 "Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва" Київська міська рада затвердила переліки об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з додатками 1- 10 до цього рішення.

Пунктом 3 рішення доручено виконавчому комітету здійснювати, у разі необхідності, закріплення об`єктів, зазначених у додатках 1- 10 до цього рішення, на праві господарського відання чи оперативного управління за підприємствами, організаціями та установами, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

В додатку №10 зазначеного вище рішення наведено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Шевченківському районі. До об`єктів житлового господарства, пунктом №994 згаданого додатку, віднесено житловий будинок по вул. Олени Теліги, буд. 13/14, загальною площею 2664, 00 кв.м та нежитлові приміщення площею 63,10 кв. м.

Отже, твердження відповідача, що останній не є балансоутримувачем та управителем, а також про не доведеність факту передачі останньому нежитлового приміщення площею 31,10 кв. м за адресою: вул. Олени Теліги, 13/14 колегією суддів вважаються безпідставними, оскільки, з зазначеного вище додатку вбачається, що до складу житлового будинку по вул. Олени Теліги, буд. 13/14 входять нежитлові приміщення загальною площею 63,10 кв.м. Крім того, слід звернути увагу, що доказів, які вказували на те, що площа спірного нежитлового приміщення не входить в передану на баланс площу відповідачем до матеріалів справи не надано.

З приводу тверджень апелянта, що письмовий договір про надання теплової енергії між позивачем та відповідачем не укладався, колегія суддів зазначає, що відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Положеннями ст. ст. 13, 19 та 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, 25.09.2019 у справі №522/401/15-ц та 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц.

Разом з тим, пунктами 24 та 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 (далі - Правила №630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Однак, відповідачем, як в суді першої так і в суді апеляційної інстанцій, не надано до матеріалів справи жодних допустимих та достовірних доказів на підтвердження відключення від теплопостачання будинку, розташованого по вул. Олени Теліги, буд. 13/14, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у відповідача існує обов`язок щодо відшкодування вартості спожитої ним теплової енергії.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання в силу приписів ст. 525 ЦК України не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - це власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами; постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - це фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Як передбачено ч. 1 ст. 9 вказаного закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Судом першої інстанції, також, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що нарахування за надані послуги теплопостачання здійснювалося на підставі відомостей споживання та діючих в період споживання тарифів.

За спірний період з лютого 2018 року по травень 2018 року включно та з жовтня 2018 року по жовтень 2021 року, при оформленні щомісячно рахунку-фактури, постачальником застосовувався затверджений тариф на теплову енергію, що підтверджується щомісячним обліковим записом.

Так, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копії облікових карток споживача за обліковим записом № 8, в яких відображено обсяг спожитої відповідачем теплової енергії в ГКал., а також щомісячне нарахування по особовому рахунку.

В підтвердження поставки відповідачеві теплової енергію за вищевказаною адресою позивач надав суду акт № від 22.03.2013 про прийняття теплового вузла обліку (т. 1 а.с. 27), актами №705637 від 16.05.2018, №7056015 від 13.05.2019 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи (т. 1 а.с. 28-29), а також актами № 7056009 від 05.05.2020 та №2056 від 16.11.2021 про перевірку стану вузла обліку (т. 1 а.с. 30-31), які підтверджують, що житловий будинок за адресою вул. Олени Теліги, буд. 13/14 у м. Києві обладнаний комерційним приладом обліку, який опломбований та готовий до роботи.

Крім того, отримання відповідачем послуг теплопостачання підтверджується корінцями нарядів на включення №№2219 від 22.10.2014, 1921 від 10.10.2015, 1888 від 12.10.2016, 2053 від 17.10.2017 та відключення об`єкту тепло споживання №№ 1633 від 08.04.2015, 961 від 04.04.2016, 2102 від 31.03.2017, 04.04.2018 (т. 1 а.с. 33-36).

У той же час, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженнями позивача, наведеними у відзиві на апеляційну скаргу, що на підставі виданих корінців нарядів підключається весь будинок за вказаною адресою в цілому. При цьому, оскільки нежитлове приміщення знаходиться у житловому будинку, який має єдину загально будинкову систему опалення, технічна можливість не поставлення теплової енергії у окремі приміщення у позивача відсутня.

Разом з тим, слід також звернути увагу, що споживачем, у зазначених вище корінцях нарядів, зазначається обслуговуюча організація, яка здійснює комплексне обслуговування всього житлового будинку в цілому за певною адресою, а відтак, в корінцях нарядів зазначена інформація стосовно Комунального підприємства "ЦОС Шевченківського району", що в свою чергу спростовує доводи відповідача.

Водночас, з приводу заперечень апелянта про прийняття облікових карток (табуляграм) в якості доказів надання послуг теплопотсачання суд апеляційнї інстанції звертає увагу на правову позицію викладену в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/6652/17, 12.07.2018 у справі №910/6654/17, 12.10.2018 у справі №910/30728/15 та 03.09.2020 у справі №910/17662/19.

Отже, колегя суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем доведено факт включення та відключення будинку в період опалювального сезону за спірні періоди, та факт підключення/відключення до/від постачання теплової енергії всього будинку.

Однак, Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" не надано суду доказів виконання зобов`язання з оплати послуг по теплопостачанню за період з лютого 2018 року по травень 2018 року та за період з 01.10.2018 по 01.10.2021.

Відповідно до п. 20 Правил №630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Як було зазначено, наявними у матеріалах справи корінцями нарядів на включення та відключення будинку на опалювальний сезон, а також відомостями споживання теплової енергії підтверджується, що у спірний період постачальник поставив відповідачу теплову енергію за адресою: вул. Олени Теліги, 13/14 (особовий рахунок 8).

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії має право на приєднання до теплової мережі відповідно до нормативно-правових актів.

Як вже зазначалося раніше, факт постачання теплової енергії до житлового будинку підтверджується корінцями нарядів на включення та відключення вказаного будинку в період опалювального сезону, а обсяг спожитої теплової енергії за спірний період підтверджується відомостями обліку споживання теплової енергії за період 2015-2021 років та обліковими картками.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача з приводу наявності заборгованості у відповідача з оплати послуг по теплопостачанню в розмірі 30190,04 грн за період з листопада 2015 року по 01.05.2018 та у розмірі 31331,48 грн за період з 01.10.2018 по 01.10.2021 є обґрунтованими.

Одночасно, апелянт також не погоджується з нарахуванням йому інфляційних втрат та 3% річних та зазначає, що у зв`язку з відсутністю договірних зобов`язань між позивачем та відповідачм, місцевий господарський суд безпідставно стягнув на користь позивача штрафні санкції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання в вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Колегія суддів, дослідивши розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, погоджується із висновком місцевого господарського суду про правомірність їх задоволення та стягнення на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 2 434 грн 35 коп. та 3 % річних 1 037 грн 49 коп.

Посилання апелянта, що в мотивувальній частині рішення вбачається, що справа розглянута колегіально, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки сам апелянт зазначає, що матеріали справи не містять процесуальних документів про призначення колегіального розгляду справи, в той самий час з рішення мясцевого господарського суду вбачається, що справа №910/22011/21 розглянута одноособово, у складі судді Плотницької Н.Б.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від від 06.02.2023 у справі №910/22011/21 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від від 06.02.2023 року у справі №910/22011/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 року у справі №910/22011/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/22011/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз