СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Харків Справа № 905/3647/15

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Медведєв В.Ю. довіреність №06/12-22 від 07.12.2022

від державного виконавця: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Концерн Стирол, м.Горлівка Донецької області (вх.782 Д/1)

на ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.04.2023 (повний текст складено 03.04.2023) у справі №905/3647/15 (суддя Левшина Г.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м.Київ

до відповідача Публічного акціонерного товариства Концерн Стирол, м.Горлівка Донецької області

про стягнення 103879132,89 доларів США та 3044716,14 грн

за скаргою Приватного акціонерного товариства Концерн Стирол від 11.01.2023 №01/01-23

на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №54014744 по справі №905/3647/15

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.04.2023 у справі №905/3647/15 відмовлено у задоволенні скарги №01/01-23 від 11.01.2023р. Приватного акціонерного товариства Концерн Стирол на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №54014744.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, Приватне акціонерне товариство Концерн Стирол звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.04.2023 у справі №905/3647/15 за розглядом скарги від 11.01.2023 №01/01-23; прийняти нове рішення, яким визнати незаконною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №54014744 від 11.09.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: цистерни №57312365 та №57312233, визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що виявились у прийнятті головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови від 30.08.2022 про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №54014744 та визнати недійсною оцінку вартості майна від 07.11.2022, а саме: цистерн №57312365 та №57312233, проведену суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання Приватне підприємство Габ`яно у межах процедури виконавчого провадження №54014744; судові витрати понесені апелянтом у зв`язку з розглядом даної справи, у вигляді сплаченого судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою, покласти на Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржником зазначено наступне:

- про проведення арешту і опису цистерн, а також призначення суб`єкта оціночної діяльності з метою проведення оцінки відповідного майна, державний виконавець не повідомляв відповідача, копії постанов на його адресу не направляв;

- державним виконавцем не було дотримано процесуального порядку вчинення виконавчих дій при здійсненні опису й арешту майна та передачі його для проведення оцінки;

- органом виконання порушено порядок виготовлення, прийняття та реєстрації оскаржуваної постанови від 11.09.2020 про опис та арешт майна відповідача, оскільки дану постанову було виготовлено не в Автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП) та не було внесено до даної системи у встановлений законом строк після її прийняття, чим порушено ч.1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п.2-4 Розділу ІV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження. При цьому, оскаржувану постанову в сумнівному вигляді, що не відповідає зовнішньому вигляду документа, виготовленого в системі АСВП, було внесено органом виконання до АСВП лише 21.03.2023, що дає обґрунтовані підстави вважати про несправжність цього документу та його фактичну відсутність на момент призначення суб`єкта оціночної діяльності;

- органом виконання порушено порядок і процедуру оцінки майна відповідача, оскільки перед призначенням суб`єкта оціночної діяльності не було встановлено відсутність згоди між позивачем та відповідачем щодо вартості арештованого майна, що є порушенням вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»;

- органом виконання разом із суб`єктом оціночної діяльності було допущено порушення процедури проведення оцінки, зважаючи на те, що державний виконавець і оцінювач до відповідача з вимогою забезпечити доступ оцінювача до об`єкта для його об`єктивної оцінки не зверталися, ознайомлення і дослідження об`єкту оцінки не здійснювали, як і не проводили його огляд, що є порушенням вимог ч.1 та ч.2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та вимог Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ №1440 від 10.09.2003 року;

- вищезазначені порушення, допущені органом виконання у підсумку ставлять під сумнів результати висновків про вартість майна, оцінка якого було свідомо здійснена органом виконання за відсутності відповідача та позбавлення його права на участь у вирішенні питання щодо визначення вартості арештованого майна. Вчинення Органом виконання цих незаконних дій дає обґрунтовані підстави вважати, що вартість майна під час його оцінки була суттєво занижена. Відтак, подальша реалізація описаного й арештованого майна за заниженою оцінкою завдасть суттєвих збитків відповідачу у вигляді передачі майна на реалізацію за вартістю, суттєво нижчою від ринкової вартості;

- судом першої інстанції залишено поза увагою та не надано належну правову оцінку тому факту, що постанова про опис та арешт майна від 11.09.2020, а також постанова від 30.08.2022 про призначення суб`єкта оціночної діяльності, були винесені в межах виконавчого провадження №54014744, в той час коли виконавче провадження з виконання наказу у справі №905/3647/15 було приєднане до матеріалів зведеного виконавчого провадження №54235148 ще 04.07.2017.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2023, зокрема: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Концерн Стирол на ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.04.2023 у справі №905/3647/15; призначено справу до розгляду на "31" травня 2023 р. о 11:15 годині.

Від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судовому засіданні 31.05.2023 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач та державний виконавець в судове засідання 31.05.2023 не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Донецької області від 23.11.2016 по справі №905/3647/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до Публічного акціонерного товариства Концерн Стирол про стягнення 103879132,89 доларів США та 3044716,14 грн задоволено частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства Концерн Стирол на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України 95800000,00 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, 8079132,89 доларів США - простроченої заборгованості по процентах, 76500,00 грн простроченої заборгованості за комісійною винагородою, 686104,62 грн 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 2276954,42 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів, 3295,26 грн 3% річних за несвоєчасну сплату комісії, 1377,36 грн інфляційних втрат за несвоєчасну сплату комісії, 182699,97 грн судового збору, 39719,99 грн витрат за проведення судової експертизи.

Вищевказане рішення було залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2017 та Вищого господарського суду України від 11.10.2017.

На виконання рішення Господарського суду Донецької області від 23.11.2016 по справі №905/3647/15 видано відповідний наказ від 13.04.2017.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54014744 від 25.05.2017 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області у справі №905/3647/15, виданого 13.04.2017р., щодо стягнення з ПрАТ Концерн Стирол на користь ПАТ Державний ощадний банк України грошових коштів.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.07.2017 об`єднано виконавчі провадження №53103860, №54014744 з виконання наказів господарських судів у зведене виконавче провадження №54235148.

В подальшому, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.09.2020, за змістом якої описано та накладено арешт на рухоме майно боржника: цистерна №57312365 та цистерна №57312233, заборонено пошкоджувати, псувати, приховувати та здійснювати інші дії, що призведуть до зменшення ціни майна. Крім того, призначено відповідальним зберігачем майна Комцина Є.С, якого було повідомлено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. Постанова підписана державним виконавцем, стягувачем, зберігачем та понятими.

Згідно постанови від 30.08.2022 державним виконавцем призначено суб?єкта оціночної діяльності суб?єкта господарювання ПП Габ?яно в особі Крікщюнас Р.Й., який має сертифікат виданий Фондом державного майна України 09.04.1997 №811. Згідно постанови зобов?язано суб?єкта оціночної діяльності надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості майна, описаного й арештованого згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 11.09.2020, а саме цистерн №57312365, №57312233, попереджено останнього про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов?язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.

ПП Габ?яно 07.11.2022р. складено висновок про вартість майна. За змістом даного висновку станом на 31.10.2022р. ринкова вартість цистерн для перевозки олеуму у кількості 2 одиниць, що обліковуються на балансі ПрАТ Концерн Стирол, становить 608000,00 грн. без ПДВ.

Не погодившись із вищевказаними обставинами, Приватне акціонерне товариство Концерн Стирол звернулось до Господарського суду Донецької області зі скаргою №01/01-23 від 11.01.2023 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №54014744, за змістом якої скаржником заявлені наступні вимоги:

- визнати незаконною постанову від 11.09.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме цистерни №57312365 та №57312233;

- визнати неправомірними дії ВДВС, що виявились у прийнятті постанови від 30.08.2022 про призначення суб`єкта оціночної діяльності;

- визнати недійсною оцінку вартості майна від 07.11.2022.

Як вже зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.04.2023 відмовлено у задоволенні скарги №01/01-23 від 11.01.2023р. Приватного акціонерного товариства Концерн Стирол на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №54014744.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За приписами ст. 129-1 Конституції України та ст.326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

За змістом частини 1, 2 статті 56 зазначеного Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець, за потреби, може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо (частина 5 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом 10 розділу VIII "Порядок звернення стягнення на майно боржника" Інструкції з примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 (далі - Інструкція), передбачено, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (зберігач); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі. Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Як вже зазначалось вище, державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.09.2020, за змістом якої описано та накладено арешт на рухоме майно відповідача: цистерна №57312365 та цистерна №57312233, заборонено пошкоджувати, псувати, приховувати та здійснювати інші дії, що призведуть до зменшення ціни майна. Майно знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Привокзальна, 1 (ст.Дарниця, колія 78).

Як стверджує Приватне акціонерне товариство Концерн Стирол, державний виконавець не повідомляв його про винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.09.2020, копія постанови на адресу боржника не направлялась і в АСВП остання відсутня, що є підставою для визнання її незаконною.

Судова колегія апеляційної інстанції не може погодитись із вищевказаними доводами боржника, зважаючи на наступне.

По-перше, відповідно до частини першої статті 18 Закону про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Перелік обов`язків виконавця, наведений в частині другій статті 18 Закону про виконавче провадження, де відсутні вимоги обов`язкового повідомлення виконавцем боржника про проведення опису майна останнього.

Інструкція від 02.04.2012 №512/5, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень, також не містить вимог щодо обов`язкового повідомлення боржника про проведення виконавчих дій, в тому числі, опису майна.

Крім того, відповідно до абзацу першого пункту 12 розділу VIII Інструкції від 02.04.2012 № 512/5 якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, інші - видаються під підпис сторонам виконавчого провадження.

Таким чином, виходячи зі змісту вказаного абзацу першого пункту 12 розділу VIII Інструкції від 02.04.2012 № 512/5 опис і арешт майна не обов`язково здійснюється за участю сторін виконавчого провадження.

Відсутність боржника при проведені опису й арешту майна не може бути перешкодою для проведення такого опису (постанова Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №904/1069/18).

У зв`язку з наведеним, за відсутності встановленого нормативно-правовими актами обов`язку виконавця заздалегідь повідомляти боржника про проведення виконавчих дій, зокрема з опису майна такого боржника, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність порушення прав Приватного акціонерного товариства Концерн Стирол бездіяльністю державного виконавця щодо неповідомлення боржника про проведення дій з опису та арешту належного йому майна.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 04.05.2022 у справі №916/2100/20, від 17.08.2020 у справі №910/11364/17 та від 10.12.2021 у справі №903/1215/15.

По-друге, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п.п.1-4 ч.9 ст.71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно ч.5 ст.56 Закону України Про виконавче провадження копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Наведені вище положення діючого законодавства свідчать про наявність у державного виконавця обов`язку доведення до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження про прийняття виконавцем тих чи інших документів виконавчого провадження.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою для скасування постанов державного виконавця.

Ненаправлення виконавцем в установленому законом порядку відповідної постанови може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця, проте боржник не звертався до суду з такими вимогами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.02.2021 у справі №756/9582/14-ц.

Крім того, згідно наказу Господарського суду Донецької області №905/3647/15 місцезнаходженням боржника є місто Горлівка, яке включено у перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що також свідчить про неможливість відправлення до даного населеного пункту поштової кореспонденції.

При цьому, надані суду першої інстанції матеріали виконавчого провадження не містять заяви боржника, якою останній просив державного виконавця відправляти документи виконавчого провадження на адресу, відмінну від тієї, що зазначена у виконавчому документі.

Також апеляційний господарський суд зауважує, що в силу положень ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії.

По-третє, місцевим господарським судом було встановлено, що постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.09.2020 була внесена до автоматизованої системи виконавчого провадження лише у 2023 році, тобто, більш ніж через два роки після її виготовлення.

Згідно ст.8 Закону України Про виконавче провадження реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення. Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується, зокрема, надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; виготовлення документів виконавчого провадження.

Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Згідно пунктів 2 - 4 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, виконавцем до автоматизованої системи виконавчого провадження обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До автоматизованої системи виконавчого провадження в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до автоматизованої системи виконавчого провадження одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в автоматизованій системі виконавчого провадження забороняється.

У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офісу приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до автоматизованої системи виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Таким чином, за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження здійснюється реєстрація документів виконавчого провадження та фіксування виконавчих дій. Внесення виконавчого документу до системи після дати його вчинення допускається законодавством та не спростовує факту прийняття постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника саме 11.09.2020.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що не кожне порушення вимог законодавства України, яке регулює правовідносини у сфері виконавчого провадження, є підставою для визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця.

Боржником не надано належних та допустимих доказів, які би свідчили, що несвоєчасне внесення постанови про опис та арешт майна (коштів) від 11.09.2020 до автоматизованої системи виконавчого провадження призвело до порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

При цьому, як вже було зазначено вище, опис і арешт майна не обов`язково здійснюється за участю сторін виконавчого провадження, у зв`язку із чим відсутність представника боржника під час вчинення державним виконавцем відповідної виконавчої дії, свідчить про відсутність порушеного права Приватного акціонерного товариства Концерн Стирол.

Колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника, що постанова про опис та арешт майна (коштів) від 11.09.2020 є несправжньою та була фактично відсутня на момент призначення суб`єкта оціночної діяльності, зважаючи на те, що відсутність відповідно постанови в автоматизованій системі виконавчого провадження на момент звернення відповідача до суду зі скаргою свідчить лише про несвоєчасне внесення її до АСВП, а не про факт її відсутності в природі.

Крім того, посилання на постанову про опис та арешт майна (коштів) від 11.09.2020 було здійснено державним виконавцем у постанові про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 30.08.2022 та у висновку про вартість майна від 07.11.2022.

Під час перегляду ухвали суду першої інстанції в частині розгляду вимог Приватного акціонерного товариства Концерн Стирол про визнання неправомірними дії ВДВС, що виявились у прийнятті постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 30.08.2022 та визнання недійсною оцінки вартості майна від 07.11.2022, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Частиною першою статті 20 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Правила, за якими має здійснюватися визначення вартості майна боржника та його оцінка, встановлені статтею 57 Закону України Про виконавче провадження.

Частини перша та друга цієї статті передбачають, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Згідно із частиною третьою статті 57 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна (частина четверта статті 57 Закону України Про виконавче провадження).

Зазначені положення закону також відображені у Інструкції з організації примусового виконання рішень відповідно до пункту 17 розділу VIII якої визначення вартості, оцінка майна боржника здійснюються в порядку, встановленому статтею 57 Закону.

Згідно з пунктом 18 розділу VIII Інструкції у разі якщо сторони виконавчого провадження або їх представники, а також заставодержатель у десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна, про що складає відповідний акт.

Самостійне визначення вартості майна боржника виконавцем проводиться за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна, з урахуванням фактичного стану майна, у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту проведення опису й арешту майна. Для визначення вартості майна виконавець використовує власні знання, дані засобів масової інформації, повідомлення сторін виконавчого провадження та інших осіб, яких виконавець у разі необхідності може залучити до проведення визначення вартості майна. А у випадках, передбачених абзацом другим частини третьої статті 57 зазначеного вище Закону, виконавець для оцінки майна залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Аналіз статті 57 Закону України Про виконавче провадження дозволяє дійти висновку, що для завдань виконавчого провадження вартість майна боржника може бути визначена двома шляхами: 1) за згодою сторін (та заставодержателя), про досягнення якої вони мають повідомити виконавця у встановленому порядку; 2) у разі недосягнення такої згоди виконавець самостійно визначає вартість майна за ринковими цінами, які діють на день визначення; 3) залучення для оцінки майна суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.07.2022 у справі №910/10956/15 зробила висновок, що положення статті 57 Закону України Про виконавче провадження не зобов`язують виконавця самостійно з`ясовувати, чи досягли сторони між собою згоди щодо вартості майна боржника.

Враховуючи, що постанова про опис та арешт майна (коштів) була прийнята виконавцем 11.09.2020 і сторони в десятиденний строк з дня її винесення не повідомили виконавця про досягнення згоди щодо вартості майна, у виконавця було встановлене законом право на прийняття постанови від 30.08.2022 про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні.

Вказаним вище спростовуються твердження скаржника про те, що постанова державного виконавця від 30.08.2022 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадження прийнята з порушенням процедури оцінки майна, передбаченої ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені у Законі України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлено у статті 12 цього Закону.

Оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

У випадках, визначених нормативно-правовими актами з оцінки майна, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, суб`єкти оціночної діяльності - органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють оцінку майна самостійно на підставі наказу керівника. При цьому, якщо законодавством передбачена обов`язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством (статті 10 Закону).

Відповідно до ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Відповідно до п.51 Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Згідно п.52 Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Дослідивши звіт про оцінку майна виконаний суб`єктом оціночної діяльності ПП Габ`яно, додатки до нього та інші наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що вищевказана оцінка проведена у відповідності до положень Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а також Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав".

Приймаючи до уваги вищевикладене місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні скарги №01/01-23 від 11.01.2023 Приватного акціонерного товариства Концерн Стирол на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Доводи скаржника, що органом виконання разом із суб`єктом оціночної діяльності було допущено порушення процедури проведення оцінки, зважаючи на те, що державний виконавець і оцінювач до відповідача з вимогою забезпечити доступ оцінювача до об`єкта для його об`єктивної оцінки не зверталися, ознайомлення і дослідження об`єкту оцінки не здійснювали, як і не проводили його огляд не приймаються колегією суддів, зважаючи на наступне:

- згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

В даному випадку Замовником оцінки виступало Міністерство юстиції України, що свідчить про наявність у останнього обов`язку із забезпечення доступу оцінювача до майна, що підлягає оцінці.

При цьому, як вже зазначалось вище, спірне майно знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Привокзальна, 1 (ст.Дарниця, залізнична колія 78), державний виконавець під час прийняття постанови про опис та арешт майна (боржника) від 11.09.2020 також мав доступ до відповідного майна, зміг ідентифікувати його, описати, накласти арешт та передати його на зберігання. Зазначені дії були здійснені за відсутності представника боржника, що свідчить про наявність доступу до відповідного майна та можливість проведення вищевказаних дій за відсутності представника Приватного акціонерного товариства Концерн Стирол;

- зміст висновку про вартість майна свідчить, що суб`єктом оціночної діяльності ПП Габ`яно було здійснено фотофіксацію цистерн №57312365, №57312233, що прямо свідчить про особистий огляд та дослідження відповідного майна останнім;

- апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.76-77 ГПК України, які би свідчили, що особистий огляд суб`єкта оціночної діяльності із об`єктом оцінки не проводився.

Твердження скаржника, що вартість майна під час його оцінки була суттєво занижена, є такими, що не підтверджені документально та ґрунтуються на власних припущеннях відповідача. Також колегія суддів зауважує, що Приватним акціонерним товариством Концерн Стирол у своїх заявах по суті справи також не було зазначено вартості цистерн №57312365, №57312233.

Стосовно посилань апелянта, що судом першої інстанції залишено поза увагою та не надано належну правову оцінку тому факту, що постанова про опис та арешт майна від 11.09.2020, а також постанова від 30.08.2022 про призначення суб`єкта оціночної діяльності, були винесені в межах виконавчого провадження №54014744, а не зведеного виконавчого провадження №54235148, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне:

- вищевказані доводи не висловлювались Приватним акціонерним товариством Концерн Стирол у його заявах, які були предметом дослідження судом першої інстанції;

- Приватним акціонерним товариством Концерн Стирол не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.76-77 ГПК України, які би свідчили, що вищевказані постанови були прийняті поза межами зведеного виконавчого провадження №54235148. Зазначення номеру виконавчого провадження №54014744 на оскаржуваних постановах само по собі не свідчить про їх прийняття поза межами зведеного виконавчого провадження, зважаючи на попереднє об`єднання двох виконавчих проваджень (№53103860, №54014744) у зведене провадження №54235148 на підставі постанови державного виконавця від 04.07.2017.

Інші доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Донецької області від 03.04.2023 у справі №905/3647/15 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Концерн Стирол на ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.04.2023 у справі №905/3647/15 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.04.2023 у справі №905/3647/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук

Повний текст постанови складено та підписано 31.05.2023 року