ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року м.Дніпро Справа № 904/2547/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів Березкіної О.В., Іванова О.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Писаренко Світлани Валентинівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023р. (суддя Дупляк С.А., повний текст рішення складений та підписаний 13.01.2023) у справі №904/2547/22

за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ"

до Фізичної особи-підприємця Писаренко Світлани Валентинівни

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 16.08.2022 за вих. № 6781/09 до Фізичної особи-підприємця Писаренко Світлани Валентинівни (далі - відповідач) про стягнення 25.796,48 грн, з яких 21.753,25 грн основної заборгованості, 1.465,53 грн пені, 1.522,73 грн штрафу, 344,63 грн трьох процентів річних, 710,34 грн інфляційних втрат. Фактичною підставою позовних вимог визначено договір № 1622 від 10.03.2014 купівлі-продажу теплової енергії.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ФОП Писаренко Світлани Валентинівни на користь АТ "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" 21.753,25 грн. основної заборгованості, 1.522,73 грн. штрафу, 344,63 грн трьох процентів річних, 710,34 грн. інфляційних втрат. В решті позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд виходив з того, що актом представника позивача від 10.06.2022 № 407 (а. с. 16, том 1) встановлено, що приміщення відповідача за адресою: вулиця Ногіна (нині - Ракітіна), будинок 9, приміщення 40 є невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи центрального опалення вказаного будинку, відтак, заборгованість відповідача перед позивачем за поставку теплової енергії у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року є документально підтвердженою.

Відмовляючи в задоволені позову в частині стягнення 1465,53 грн., господарський суд виходив з обставин непогодження в договорі конкретного розміру пені.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася ФОП Писаренко Світлана Валентинівна, в якій просить рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким залишити позов без задоволення.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- 21.03.2013 року контролером Удовік І.А. було складено акт про припинення подачі теплоносія на приміщення магазину «Хмилько» на підставі письмового звернення споживача, об`єкт розташований в окремій нежитловій будівлі або має окремий ввод, тобто приміщення відповідача за адресою: вулиця Ногіна (нині - Ракітіна), будинок 9, приміщення 40 не є невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи центрального опалення вказаного будинку;

- згідно п. 1.3. Порядку відключення окремих житлових будинків від

мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, дія цього Порядку не поширюється на власників, наймачів (орендарів) окремих приміщень, які були відокремлені від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та користуються автономним теплопостачанням до набрання чинності цим Порядком;

- акти передачі прийняття теплової енергії, складені у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року, не підписані з боку споживача-покупця, однак суд визнав їх належними та допустимими доказами.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Писаренко Світлани Валентинівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023р. у справі №904/2547/22. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 10.03.2014 між позивачем (далі позивач, теплопостачальна організація-продавець) та відповідачем (далі відповідач, споживач-покупець) був укладений договір № 1622 купівлі-продажу теплової енергії (далі - договір).

За цим договором теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно з чинним законодавством тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем-покупцем, проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до тарифів, встановлених згідно з чинним законодавством України.

Згідно з п. 6.3 договору оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключного грошовими коштами відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30 (тридцяти) відсотків попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від споживача-покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості споживача-покупця за цим договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту споживачем-покупцем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Згідно з п. 7.3 договору за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію, з нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків від вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

Цей договір, відповідно до п. 10.1 договору, набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.12.2014, з урахуванням ч. 3 ст.631 ЦК України (п. 10.1 договору). Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.3 договору).

Згідно із дислокацією об`єктів до договору (а. с. 15, том 1) теплопостачальна організація-продавець взяла на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах до нежитлового приміщення за адресою: вулиця Ногіна (нині - Ракітіна), будинок 9, приміщення 40.

Актом представника позивача від 10.06.2022 № 407 (а. с. 16, том 1) встановлено, що приміщення відповідача за адресою: вулиця Ногіна (нині - Ракітіна), будинок 9, приміщення 40 є невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи центрального опалення вказаного будинку. Докази зворотного матеріали справи не містять.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року теплову енергію на загальну суму 21.753,25 грн, що підтверджується:

актом передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 5703 від 30.11.2020 на суму 1.629,18 грн (а. с. 18, том 1);

актом передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 6923 від 31.12.2020 на суму 4.717,84 грн (а. с. 21, том 1);

актом передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 834 від 31.01.2021 на суму 4.968,46 грн (а. с. 24, том 1);

актом передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 1987 від 28.02.2021 на суму 4.647,91 грн (а. с. 26, том 1);

актом передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 3203 від 31.03.2021 на суму 3.265,56 грн (а. с. 29, том 1);

актом передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 4345 від 30.04.2021 на суму 2.524,30 грн (а. с. 32, том 1).

Відповідач означену заборгованість не сплатив, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення 21.753,25 грн за теплову енергію. Крім основної заборгованості позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню за загальний період прострочення з 21.12.2020 до 16.09.2021 на загальну суму 1.465,53 грн; штраф за загальний період прострочення з 21.12.2020 до 16.09.2021 на загальну суму 1.522,73 грн; три проценти річних за загальний період прострочення з 21.12.2020 до 16.09.2021 на загальну суму 344.63 грн та інфляційні втрати за загальний період прострочення з січня 2021 року до липня 2021 року на загальну суму 710,34 грн.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст. 275 ГК України відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст. ст. 24, 25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов`язковим для сторін на підставі закону.

За змістом ст. 25 цього Закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії (ст. 24 Закону).

Положеннями ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

За змістом ст. 1 згаданого Закону місцева (розподільча) теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Тобто, зазначеною нормою визначено ще одну обов`язкову ознаку споживача теплової енергії, а саме: споживачем теплової енергії може бути особа (ОСББ, житлово-комунальні організації, виконавці послуг), теплоспоживче обладнання якої (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввод приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 5 Закону «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання в силу приписів статті 525 Цивільного кодексу України не допускається.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойка (пеня, штраф) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В даному випадку матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав свої обов`язки з постачання теплової енергії, що підтверджується відповідними актами передачі прийняття теплової енергії.

Доказів оплати за теплову енергію відповідачем в матеріали справи не представлено, у зв`язку з чим висновок господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача 21.753,25 грн. основної заборгованості, 1.522,73 грн. штрафу, 344,63 грн трьох процентів річних, 710,34 грн. інфляційних втрат є законим і обгрунтованим.

При цьому, оскільки умовами п.7.3 договору не визначено конкретного розміру пені, а лише зазначено граничний розмір такої пені, який не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, господарський суд дійшов правильного висновку щодо неправомірності її нарахування, і, як наслідок, відмовив в задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 1465,53грн.

У цьому зв`язку підстави для скасування оскаржуваного рішення господарського суду відсутні.

Доводи скаржника стосовно того, що 21.03.2013 року контролером Удовік І.А. було складено акт про припинення подачі теплоносія на приміщення магазину «Хмилько» на підставі письмового звернення споживача, об`єкт розташований в окремій нежитловій будівлі або має окремий ввод, тобто приміщення відповідача за адресою: вулиця Ногіна (нині - Ракітіна), будинок 9, приміщення 40 не є невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи центрального опалення вказаного будинку колегією суддів відхиляються.

Так, станом на 21.03.2013 діяв Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 N 4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.12.2005 за N 1478/11758 (далі - Порядок).

Цей Порядок визначав процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП (п. 1.1).

Згідно з п.2.1 Порядку для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Пунктом 2.2 Порядку встановлено, що відключення від мереж централізованого опалення підтверджується рішенням щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 процедури.

Таким чином, при відключенні від мереж централізованого опалення у споживача має бути законодавчо визначений пакет документів, а саме:

1) Рішення постійнодіючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади про надання дозволу на відключенні, яке оформлене протоколом.

2) Погоджений з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж, проект індивідуального опалення.

3)Затверджений постійнодіючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади акт про відключення від мереж централізованого опалення.

В матеріалах справи відсутній пакет документів від відповідача, необхідний для відключення від мереж централізованого опалення.

Крім того відповідач вказував, що йому було відмовлено у списанні заборгованості, оскільки у відповідача відсутнє рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади про відключення спірного нежитлового приміщення від системи централізованого опалення.

Так, згідно з актом від 21.03.2013 (арк. 11, том 1) була припинена подача теплоносія та опломбовані за КПТС « 52». Водночас у акті вказано, що у випадку несанкціонованого підключення та порушення цілісності пломб позивачу будуть пред`явлені штрафні санкції та об`єкт буде відрізаний від мереж відповідача. Також зазначено, що подача тепла до об`єкта позивача буде відновлена після подачі заявки.

Колегія суддів зазначає, що припиненням теплопостачання за вищенаведеним актом не відбулося відключення (від`єднання) споживача від мереж теплопостачання.

Як вбачається з наданої до позовної заяви відповіді КПТМ «Криворіжтепломережа» на адвокатський запит від 28.02.2022 (арк. 12, том 1), заступник директора по теплозбуту КПТМ «Криворіжтепломережа» зазначив, що споживачі, об`єкти яких розташовані в окремих нежитлових будівлях або мають окремі вводи зверталися до КПТМ «Криворіжтепломережа» з приводу відключення від систем централізованого опалення до закінчення опалювального сезону у 2012-2013 роках.

21.03.2013 контролером Удовік І.А. було складено акт про припинення подачі теплоносія до приміщення магазину «Хмилько». Крім цього, у відповіді відповідача на адвокатський запит від 28.02.2022 за вих. № 277/13 зазначено, що документами, які підтверджують передачу нежитлового приміщення за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Ракітіна, 9 на обслуговування від Комунального підприємства КПТМ «Криворіжтепломережа» до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» є рішення Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011, лист до Міністерства енергетики від 11.07.2013 № 773/01, відповідь Міністерства енергетики від 25.07.2013 № 01/25-0940.

Крім того, відповідно до змісту відповіді позивача від 19.04.2022 (арк. 16, том 1) щодо акту про припинення подачі теплоносія до приміщення від 21.03.2013 зазначено, що процедура відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води будинку при відмові споживачів від таких послуг передбачена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого постачання, затвердженого Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 із змінами внесеними Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 (далі Порядок № 169). Цим Порядком передбачено, що єдиним документом, який підтверджує правомірність відключення від мережі централізованого опалення є рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Відтак, єдиним документом та належним доказом, який підтверджує правомірність відключення від мережі централізованого опалення є рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Між тим, таке рішення в матеріали справи не представлено.

Дійсно, припинення подачі теплоносія відбулася 21.03.2013, що визнав заступник директора по теплозбуту КПТМ «Криворіжтепломережа» Леонід Бобро.

Водночас, представниками відповідача 23.09.2020, в присутності позивача фізичної особи-підприємця Писаренко Світлани за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Ракітіна, будинок 9, приміщення 40 складено акт (арк. 17, том 1) про те, що під час обстеження за вказаною адресою встановлено, що засувки ПС-1 та ОС-2 розпломбовано, тобто усунено перешкоду подачі теплової енергії до приміщення відповідача.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про більшу вірогідність доказів, наданих позивачем у підтвердження обґрунтування своєї позиції, що свідчить про своєчасне надання відповідачу послуги з централізованого опалення. Відповідно господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги частково та такі висновки суду засновані передусім на відсутності належних спростувань з боку відповідача цих обставин.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення господарського суду у даній справі слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Писаренко Світлани Валентинівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023р. у справі № 904/2547/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду з підстав, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов