ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2023 р. Справа№ 910/2633/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Луцюк А.В.

За участю представників учасників процесу:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): адвокат Писаренко О.;

від відповідача-1 (позивача за зустрічним позовом): не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився.

Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/2633/22 (суддя Ващенко Т.М., м. Київ, повний текст складено - 27.12.2022)

за первісним позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк"

до:1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс",

2. ОСОБА_1

про солідарне стягнення 31 659,82 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс"

до Акціонерного товариства "Таскомбанк"

про стягнення 121 616,39 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Таскомбанк" (далі - АТ "Таскомбанк") звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Імекс"(далі - ТОВ "ВВ Імекс") та ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 166 519,63 грн, з яких: 149 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту в (т.ч. прострочення); 4 808,74 грн - заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені); 12 710,88 грн - пеня на суму простроченої заборгованості за період з 23.06.2021 по 23.12.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "ВВ Імекс" умов за укладеним між ним та позивачем генерального договору про надання банківських послуг від 15.11.2018 №Т 09.12.2014 К 2015, а також неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за відповідним договором поруки від 15.11.2018 №НІ 6157, укладеним в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "ВВ Імекс".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

03.06.2022 до Господарського суду міста Києва ТОВ "ВВ Імекс" подано зустрічний позов до АТ "Таскомбанк" про стягнення з останнього суми зайво списаних коштів по відсоткам у розмірі 69 655,70 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано надмірною сплатою ТОВ "ВВ Імекс" АТ "Таскомбанк" процентів за користування грошовими коштами по генерального договору про надання банківських послуг від 15.11.2018 №Т 09.12.2014 К 2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 прийнято зустрічний позов ТОВ "ВВ Імекс" до АТ "Таскомбанк" про стягнення 69 655,70 грн до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом вимоги за зустрічним позовом, вирішено розгляд справи №910/2633/22 здійснювати за правилами загального позовного провадження.

24.06.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ "ВВ Імекс" про зміну предмету зустрічного позову та збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої пред`явлено вимоги про стягнення з АТ "Таскомбанк" 132 908,70 грн. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

10.08.2022 через відділ діловодства (канцелярії) Господарського суду міста Києва АТ "Таскомбанк" подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій останнє просило стягнути солідарно з ТОВ "ВВ Імекс" та ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за генеральним договором про надання банківських послуг від 15.11.2018 №Т 09.12.2014 К 2015 у розмірі 31 659,82 грн, з яких: 22 767,27 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочення); 580,65 грн - заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені); 8 311,90 грн - пеня на суму простроченої заборгованості. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

15.08.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ "ВВ Імекс" про зміну предмету зустрічного позову та збільшення розміру позовних вимог, у якій останнє зазначило, що після подачі зави про зміну предмету позову та збільшення його розміру ТОВ "ВВ Імекс" була помічена помилка в розрахунках сплати тіла кредиту та нарахованих і сплачених відсотків по кредитному договору, та відповідно пред`явило вимоги про стягнення з АТ "Таскомбанк" 121 616,39 грн. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/2633/22 у задоволені первісного позову відмовлено повністю, зустрічний позов задоволено.

Стягнуто з АТ "Таскомбанк" на користь ТОВ "ВВ Імекс" 121 616,39 грн надмірно сплачених коштів та 2 481,00 грн судового збору.

Відмовляючи у задоволені первісного позову місцевий господарський суд виходив з того, що АТ "Таскомбанк" безпідставно нараховувались та списувались проценти за користування кредитом з 15.11.2020. Крім того, судом встановлено відсутність заборгованості ТОВ "ВВ Імекс" перед АТ "Таскомбанк" за кредитним договором по тілу кредиту та відсотках за користування ним та, відповідно, відсутність підстав для нарахування позичальнику пені у заявлений банком період.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зустрічному позові правильно визначено строки та розміри виконання зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів. Перевіривши наданий ТОВ "ВВ Імекс" розрахунок, суд першої інстанції встановив його правильність та обґрунтованість доводів про сплату АТ "Таскомбанк" коштів у розмірі, що на 121 616,39 грн перевищує розмір зобов`язань позичальника за спірним договором.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, АТ "Таскомбанк" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/2633/22 у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким позов АТ "Таскомбанк" в частині стягнення з ТОВ "ВВ Імекс" та ОСОБА_1 на користь АТ "Таскомбанк" заборгованості за генеральним договором про надання банківських послуг від 15.11.2018 №Т09.12.2014 К 2050 у розмірі 31 659,82 грн задовольнити, а також відмовити у задоволені зустрічного позову ТОВ "ВВ Імекс" до АТ "Таскомбанк" в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції невірно проаналізовано та досліджено надані сторонами докази у справі, а саме розрахунки заборгованості, що призвело до встановлення недостовірних даних, які лягли в основу ухваленого оскаржуваного рішення щодо стягнення з АТ "Таскомбанк" надмірно сплачених за кредитним договором коштів.

Також скаржник вказує, що доводи ТОВ "ВВ Імекс", з якими погодився суд першої інстанції про те, що строк користування кредитними коштами закінчився 14.11.2020, і відповідно кредитне зобов`язання припинилося 14.11.2020, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки генеральний строк генеральним договором про надання банківських послуг встановлено до 14.11.2023.

Крім того, АТ "Таксомбанк" стверджує згідно з умовами договору мав право нараховувати та стягувати відсотки за користування овердрафтом за фактичну кількість днів користування овердрафтом, що і було здійснено.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

06.03.2023 від ТОВ "ВВ Імекс" через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ "Таскомбанк", у якому відповідач-1 за первісним позовом просить апеляційну скаргу АТ "Таскомбанк" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/2633/22 - без змін.

Так, у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ВВ Імекс" вказує, що вимагав повернення коштів на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України і така вимога правомірно була задоволена судом першої інстанції з урахуванням всіх обставин, тому твердження апелянта щодо неповного/невірного дослідження доказів є надуманими, та такими, що не відповідають обставинам справи.

Крім того, ТОВ "ВВ Імекс" зазначає, що пункт 3.4 частини 2 кредитного договору передбачає нарахування процентів за користування овердрафтом у строк не пізніше терміну користування банківською послугою (овердрафтом), якій відповідно до додатку №14 у редакції від 23.06.2020 встановлено до 14.11.2020 включно.

Відповідач-2 відзиву на апеляційну скаргу позивача не подав.

Частиною 3 ст. 263 ГПК України що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач-2 не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзиви на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що відповідач-2 у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подав відзиву на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання відповідачем-2 відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 апеляційну скаргу АТ "Таскомбанк" у справі №910/2633/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі вирішено витребувати матеріали справи №910/2633/22, а розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху відкладено до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

01.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/2633/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 апеляційну скаргу АТ "Таскомбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/2633/22 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

13.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від скаржника про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Таскомбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/2633/22, розгляд апеляційної скарги призначено на 28.03.2023.

Проте головуючий суддя (суддя-доповідач) Разіна Т.І. з 24.03.2023 по 13.04.2023 перебувала на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 апеляційну скаргу АТ "Таскомбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/2633/22 призначено до розгляду на 23.05.2023.

Явка представників сторін

У судове засідання 23.05.2023 з`явився представник позивача (скаржника).

Відповідачі - 1 своїх представників у судове засідання своїх представників не направив, проте 15.05.2023 до Північного апеляційного господарського суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача -1.

Судом вказане клопотання задоволено.

Відповідачі - 2 своїх представників у судове засідання своїх представників не направив.

Нормами ст. 120 ГПК України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 надіслана учасникам справи на їх електронні адреси, наявні у справі та в електронні кабінети учасників.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від відповідача -2 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що відповідачі 1,2 належним чином повідомленні про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від відповідача -2 клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, подане клопотання відповідача -1 про розгляд справи без його участі, яке судом задоволено, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів 1,2.

Розгляд судом апеляційної інстанції клопотань сторін.

23.03.2023 до Північного апеляційного господарського суду від позивача ндійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/2633/22 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №910/4518/16.

Судом апеляційної інстанції вставнолено, що 26.04.2023 Великою Палатою Верховного Суду було прийнято постанову у справі №910/4518/16, відтак, станом на дату розгялду справи №910/2633/22 (23.05.2023) підстава для зупинення провадження у даній справі відпала, і, відповідно, клопотння позивача підлягає залишенню без розгляду.

Позиції учасників справи

У судовому засіданні представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Ухвалити нове рішення, яким позов АТ "Таскомбанк" в частині стягнення з ТОВ "ВВ Імекс" та ОСОБА_1 на користь АТ "Таскомбанк" заборгованості за генеральним договором про надання банківських послуг від 15.11.2018 №Т09.12.2014 К 2050 у розмірі 31 659,82 грн задовольнити, а також відмовити у задоволені зустрічного позову ТОВ "ВВ Імекс" до АТ "Таскомбанк" в повному обсязі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, 15.11.2018 між АТ "Таскомбанк" (банк) та ТОВ "ВВ Імекс" (позичальник) було укладено генеральний договір про надання банківських послуг №Т 09.12.2014 К 2015, за умовами якого банк за наявності вільних грошових коштів надає позичальнику послуги (кредит) в залежності від їх типу шляхом:

- перерахування коштів з відповідних внутрішньобанківських позичкових рахунків на поточний рахунок позичальника, відкритий в банку (для інших кредитів, ніж овердрафт, акредитив, гарантія);

- проведення платежу з рахунку для надання овердрафту понад фактичний (кредитовий) залишок на ньому (овердрафт);

- відкриття акредитивів, надання гарантій;

- перерахування коштів з відповідних внутрішньобанківських позичкових рахунків на рахунок для подання спеціального кредиту з наступним договірним списанням на відповідний рахунок покриття за акредитивом, що відкритий за цим договором;

- перерахування коштів з відповідних внутрішньобанківських позичкових рахунків на рахунок для надання спеціального кредиту з наступним договірним списанням на відповідний рахунок покриття за гарантією, що відкритий за цим договором;

Позичальник отримує банківські послуги та повинен виконати відповідні боргові зобов`язання в порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі.

Згідно з пунктом 1.2 частини 2 договору надання кредиту здійснюється в межах генерального строку, та в межах відповідних лімітів банківських послуг, та не пізніше відповідних термінів користування банківськими послугами.

Відповідно до пункту 2.1 частини 2 договору сума непогашених боргових зобов`язань за кредитом підлягає поверненню не пізніше терміну користування відповідною банківською послугою з урахування графіку (за наявності), але в будь-якому випадку не пізніше останнього робочого дня генерального строку, встановленого частиною 1 цього договору, якщо інше не встановлено цим договором.

За умовами пункту 2.2 частини 2 договору погашення овердрафту здійснюється за рахунок коштів, які надійшли від позичальника або інших осіб на користь позичальника, на рахунок для надання овердрафту, вказаний в пункті 2 частини 1 цього договору. Погашення овердрафту повинно здійснюватися не пізніше дати закінчення періоду безперервного користування овердрафтом, визначеного у відповідному додатку до цього договору, з урахуванням пункту 2.1 та пункту 6.7 частини 2 цього договору.

Пунктом 3.4. частини 2 договору встановлено, що за користування овердрафтом банк щоденно нараховує проценти в розмірі, передбаченому відповідним додатком до цього договору, на суму зафіксованого дебетового залишку на рахунку для надання овердрафту на кінець попереднього банківського дня. Проценти розраховуються за фактичну кількість днів користування овердрафтом, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році.

Отже, пункт 3.4 частини 2 договору передбачає нарахування процентів за користування овердрафтом у строк не пізніше терміну користування банківською послугою (овердрафтом).

Проценти за користування овердрафтом сплачуються щомісячно в межах строку сплати процентів за користування банківськими послугами (крім документарних інструментів) за попередній місяць та за останній період користування овердрафтом не пізніше терміну користування банківською послугою (овердрафтом).

Згідно з пунктом 6.7 частини 2 договору про факт зміни ліміту овердрафту (зменшення, поновлення) банк повідомляє позичальника шляхом направлення відповідного повідомлення за допомогою комплексу електронного банкінгу або у письмовій формі. Таке повідомлення повинно містити розмір нового ліміту овердрафту та дату, на яку встановлений новий розмір ліміту овердрафту.

В разі прийняття рішення банком про зменшення ліміту овердрафту, позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за овердрафтом в сумі, що перевищує розмір нового ліміту овердрафту, протягом 10 робочих днів з дати направлення такого повідомлення.

В разі непогашення позичальником суми, зазначеної в абзаці 2 цього пункту договору протягом строку передбаченого другим абзацом цього пункту договору, строк виконання позичальником своїх зобов`язань за овердрафтом (повернення овердрафту, сплата комісій та процентів за користування ним та інших платежів, пов`язаних з овердрафтом) за взаємною згодою сторін вважається таким, що настав, на наступний день за днем, коли закінчився строк, передбачений абзацом 2 цього пункту договору. Якщо строк погашення припадає на день, що не є банківським, то погашення повинно бути здійснене не пізніше останнього банківського дня строку сплати платежу.

Заборгованість за овердрафтом, не погашена після закінчення строку, передбаченого третім абзацом пункту 6.7 договору, вважається простроченою.

У частині 1 договору визначено термін користування банківською послугою - кінцева дата погашення заборгованості за банківською послугою, визначена у відповідному додатку щодо надання банківської послуги.

До договору неодноразово вносилися зміни та доповнення шляхом укладених сторонами договорів про внесення змін та доповнень до генерального договору та додатків до них.

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до дати повного погашення заборгованості позичальника перед банком за цим договором, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх боргових зобов`язань за цим договором та завершення строку дії всіх відкритих/наданих на підставі цього договору акредитивів та гарантій, та припинення всіх зобов`язань сторін за ними, та завершення розрахунків за гарантіями та акредитивами (пункт 10.1 договору).

На виконання умов договору, з урахуванням змін та доповнень до нього, банк надав позичальнику кредит у вигляді овердрафту в розмірі 500 000,00 грн на строк з 15.11.2018 по 14.11.2020 включно зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі: 23,00% річних при безперервному користуванні овердрафтом від 1 до 30 календарних днів, 24,00% річних при безперервному користуванні овердрафтом від 31 до 60 календарних днів, 26,00% річних при безперервному користуванні овердрафтом від 61 до 180 календарних днів,

У додатку №14 від 23.06.2020 до договору сторони передбачили сплату процентів за користування кредитом у розмірі: 16,5% річних при безперервному користуванні овердрафтом від 1 до 30 календарних днів, 17,5% річних при безперервному користуванні овердрафтом від 31 до 60 календарних днів, 19,00% річних при безперервному користуванні овердрафтом від 61 до 180 календарних днів.

Крім, того, 15.11.2018 між АТ "Таскомбанк" та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки №НІ 6157, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі боржником зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі генерального договору про надання банківських послуг №Т 09.12.2014 К 2015 від 15.11.18.

Звертаючись до суду з первісним позовом, АТ "Таскомбанк" посилається на неналежне виконання позичальником умов договору в частині своєчасного та повного повернення кредиту і сплати процентів за користування ним, внаслідок чого у ТОВ "ВВ Імекс", з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, виникла заборгованість по тілу кредиту в розмірі 22 767,27 грн та по відсотках за користування кредитом у розмірі 580,65 грн.

Крім того, позивач (відповідач-1 за зустрічним позовом) окрім стягнення вищенаведених сум заборгованості також просить суд стягнути солідарно з відповідачів за первісним позовом пеню у розмірі 8 311,90 грн.

У свою чергу, 03.06.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява ТОВ "ВВ Імекс" до АТ "Таскомбанк", у якій позивач за зустрічним позовом просив, з урахуванням заяви про зміну предмету зустрічного позову та збільшення розміру позовних вимог, стягнути з АТ "Таскомбанк" 121 616,39 грн зайво списаних коштів по відсоткам.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представника позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ "Таскомбанк" не підлягає задоволенню, оскаржуване рішення не підлягає зміні чи скасуванню виходячи з наступних підстав.

Щодо первісного позову.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

За приписами частин 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що АТ "Таскомбанк" направило позичальнику повідомлення-вимогу від 23.12.2021, у якій вимагав достроково повністю повернути кредит, а саме: 230 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 718,36 грн - заборгованість по відсоткам, 19 209,77 грн - пеня на суму простроченої заборгованості.

У свою чергу ТОВ "ВВ Імекс" звернулось до АТ "Таскомбанк" листом від 29.12.2021 №125 з вимогою про надання інформації про нарахування по договору, перерахування та повернення коштів з датами операції, та відомостей про те, на підставі яких документів відбувалися зміни у кредитному договорі.

Листом від 12.01.2022 №562/70.2.2 позивач за первісним позовом надав позичальнику розрахунки заборгованості станом на 23.12.2021.

ТОВ "ВВ Імекс" вказує, що ним було виявлено сплату відсотків за користування кредитом у розмірі, що, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, перевищує на 121 616,39 грн суму відсотків, які підлягали нарахуванню і сплаті за користування кредитом.

За розрахунком АТ "Таскомбанк", позичальником всього було сплачено за договором: 477 232,72 грн заборгованості по тілу кредиту, 237 818,83 грн відсотків за користування кредитними коштами, 5 606,05 грн комісії та 4 398,98 грн пені.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спір між сторонами виник у зв`язку із розбіжностями у трактуванні умов договору в частині строку кредитування та періоду нарахування процентів за користування кредитними коштами.

23.06.2022 АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ВВ Імекс" відписали додаток №14 до договору (умови надання овердрафту), яким встановлено термін користування банківською послугою - до 14.11.2020 включно.

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Згідно з частиною 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною 2 цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За приписами статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору, хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України, відповідно до приписі частини 1 якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Згідно з додатком №14 від 23.06.2020 до договору встановлено строк виконання зобов`язання з повернення овердрафту - до 14.11.20. включно.

Як зазначалось вище, статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну повернення кредиту за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у межах строку кредитування позичальник мав повертати банку кредитні кошти і сплачувати проценти за користування ними, незалежно від пред`явлення відповідної вимоги.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постанова неодноразово вказувала на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Близька за змістом правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.

З наведеного слідує, що проценти за правомірне користування кредитними коштами за договором підлягали нарахуванню - до 14.11.2020 включно.

У той же час, АТ "Таскомбанк" після 15.11.2020 продовжувало нараховувати та списувати проценти за користування овердрафтом, що не відповідає зазначеним вище вимогам закону та умовам договору.

З цього приводу АТ "Таскомбанк" вказує, що сторонами було продовжено термін повернення кредитних коштів за договором - до 14.11.2023.

Як вбачається з наданих позивачем за первісним позовом документів, 08.08.2019 між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ВВ Імекс" укладено договір №1 про внесення змін до генерального договору про надання банківських послуг від 15.11.2018 №Т 09.12.2014 К 2015.

Як вбачається зі змісту вищенаведеного договору №1, сторони домовились внести зміни до частини 1 договору та виклали її в новій редакції, відповідно до якої передбачено: генеральний ліміт - 3 700 000,00 грн; генеральний строк - з 15.11.2018 по 14.11.2023 включно; генеральний строк - максимально допустимий (дозволений) строк правовідносин сторін згідно з цим договором, визначений в пункті 2 частини 1 цього договору; термін користування банківською послугою - кінцева дата погашення заборгованості за банківською послугою, визначена у відповідному додатку щодо надання банківської послуги.

08.09.19. сторони підписали додатки до договору №1 про внесення змін "Умови надання невідновлювальної кредитної лінії".

Вказаними додатками передбачено надання банківської послуги у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на суми 820 000,00 грн та 2 380 000,00 грн, з цільовим призначенням для придбання транспортних засобів, з терміном користування банківською послугою до 07.08.2023 включно. У наведених додатках також містяться графіки погашення заборгованості та фіксована процентна ставка за користування кредитом у розмірі 25,00% річних.

ТОВ "ВВ Імекс" вказує, що банківська послуга за договором №1 про внесення змін невідновлювальна кредитна лінія у розмірі 3 700 000,00 грн йому не надавалась, умови цього договору сторонами не виконувались.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, АТ "Таскомбанк" нараховано та пред`явлено до стягнення з позичальника заборгованість за наданою банківською послугою у вигляді саме овердрафту на суму 500 000,00 грн, а не за передбаченою договором №1 про внесення змін банківською послугою у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 3 700 000,00 грн.

Крім того, додаток №14 до договору, яким строк кредитування встановлено до 14.11.2020 включно, підписаний сторонами 23.06.2020, тобто вже після укладення договору №1 про внесення змін. Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме умови, погоджені в додатку №14 до договору.

За таких обставин, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази та розрахунки процентів за користування кредитом, суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем за зустрічним позовом безпідставно нараховувались та списувались проценти за користування кредитом з 15.11.2020.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність заборгованості ТОВ "ВВ Імекс" перед АТ "Таскомбанк" за кредитним договором по тілу кредиту та відсотках за користування ним та, відповідно, відсутність підстав для нарахування позичальнику пені у заявлений банком період, у зв`язку з чим первісний позов задоволенню не підлягає.

Щодо зустрічного позову.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (частина 1 статті 1068 ЦК України).

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що у зустрічному позові ТОВ "ВВ Імекс" правильно визначено строки та розміри виконання зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів.

Перевіривши наданий ТОВ "ВВ Імекс" розрахунок, суд першої інстанції встановив його правильність та обґрунтованість доводів зустрічного позову про сплату АТ "Таскомбанк" коштів у розмірі, що на 121 616,39 грн перевищує розмір зобов`язань позичальника за договором, з чим також погоджується судова колегія.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісного позову, та наявність підстав для задоволення зустрічного позову і стягнення з АТ "Таскомбанк" 121 616,39 грн надмірно сплачених коштів за спірним договором.

Інші наведені доводи скаржника, викладені в поданій ним апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні первісного позову, та задоволення зустрічного позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні статті 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/2633/22, та, відповідно, апеляційна скарга АТ "Таскомбанк" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює ухвалу та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/2633/22 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/2633/22 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу №910/2633/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано суддями - 24.05.2023.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Є.Ю. Шаптала

І.А. Іоннікова