ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2023 р. Справа№ 910/9922/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 та

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2023

у справі №910/9922/22 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 8 473,68 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (далі, позивач або Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі, відповідач або Укрзалізниця) про стягнення 8 473,68 грн, які були списані відповідачем з рахунку позивача без належної підстави.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було вчинено всі необхідні, доступні та достатні дії для підписання спірної відомості плати за користування вагонами №27030028 із запереченнями, проте відповідач, який належним чином був повідомлений та обізнаний про наявність таких заперечень, здійснив безакцептне списання спірних сум із попередньої оплати, що суперечить пункту 2.10. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644.

Короткий зміст рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9922/22 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» 8 473 (вісім тисяч чотириста сімдесят три) грн 68 коп. безпідставно списаних коштів та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд встановив, що позивачем, не погоджуючись із нарахованим на підставі відомості плати за користування вагонами №27030028 платежем, керуючись Технологією формування та обробки електронних відомостей плати за користування вагонами ф.ГУ-46, відомостей плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу ф.ГУ-46а та накопичувальних карток ф.ФДУ-92 (далі - Технологія), 29.03.2022 о 14:50 год., тобто в межах строку, передбаченого пунктом 2.1.7. Договору, ініційовано оформлення її (відомості) в паперовому вигляді з метою подальшого підписання із запереченням, що підтверджується Витягом з АРМ Вантажовідправника, проте у зв`язку з наявністю об`єктивних обставин (територіальна віддаленість стації складання відомості), представник позивача не зміг прибути на станцію. У зв`язку з цим відомість №27030028 разом із заперечувальним написом та супровідним листом №2903/КВ-14, підписані шляхом накладення електронного цифрового підпису (ЕЦП), направлені 29.03.22. о 15:52 год. на офіційні електронні пошти AT «Укрзалізниця», Філії «Центр транспортної логістики» та Регіональної Філії «Львівська залізниця», якій безпосередньо підпорядкована станція Красне.

Суд дійшов висновку, що позивачем було дотримано порядок та строки, вчинено всі необхідні, доступні та достатні дії для підписання розрахункових спірної відомості із запереченнями, проте відповідач, належним чином повідомлений та обізнаний про наявність таких заперечень, здійснив безакцептне списання спірних сум із попередньої оплати, що заборонено, зокрема, положеннями пункту 2.10. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

06.02.2023 від позивача до Господарського суду міста Києва надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 у справі №910/9922/22 присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду мотивоване тим, що враховуючи фактичні обставини даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову та результат вирішення спору, заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на правову допомогу в сумі 8 000,00 грн є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), предметом позову та значенням справи для сторони. З огляду на зазначені обставини, суд вважав обґрунтованим та таким, що підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 27.02.2023 (про що свідчить відмітка Укрпошти Стандарт на конверті) Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9922/22 задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9922/22 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що позивач у позові взагалі не зазначив, ані з якими послугами він не згоден, ані в чому він не погоджується із розміром нарахованого збору за користування вагонами в спірний період, не надав ані перевізних документів, ані інших доказів, підтверджуючих позовні вимоги, тобто позов обґрунтований лише тим, що позивач ініціював підписання в паперовій формі відомості плати за користування вагонами №27030028 із запереченнями, при цьому, так і не підписав її із запереченнями в паперовій формі. Однак, судом першої інстанції вищезазначеному жодної оцінки надано не було.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема:

- суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи АТ «Укрзалізниця» щодо обґрунтованості нарахування позивачу плати за користування вагонами за спірною відомістю як такі, що не відносяться до предмета доказування при розгляді даної справи;

- суд першої інстанції, в порушення частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що у мотивувальній частині рішення зазначаються перелік обставин, які є предметом доказування у справі, та перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, жодної оцінки вказаним обставинам правомірності нарахування та списання відповідачем позивачу плати за користування вагонами не надано;

- із рішення суду першої інстанції слідує, що єдиною підставою для задоволення позовних вимог було лише ініціювання позивачем підписання відомостей плати за користування вагонами із зауваженнями, хоча такі документи так і не були підписані через неприбуття представника позивача. При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги та не надано оцінки доказам, згідно із якими твердження позивача про неможливість через воєнні дії прибути із міста Києва на станцію Красне Львівської залізниці для підписання у паперовому вигляді відомості плати за користування вагонами із запереченнями, спростовується тим фактом, що на станції Красне Львівської залізниці є офіційний представник позивача, який здійснює свої повноваження на підставі довіреності;

- суд першої інстанції дійшов, всупереч пункту 7.4. Договору, безпідставного висновку, що обраний позивачем у даній справі такий спосіб захисту, як стягнення коштів, є належним та ефективним.

Скаржником разом із апеляційною скаргою на рішення суду заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, яке мотивоване тим, що копію оскаржуваного судового рішення отримано відповідачем засобами поштового зв`язку 06.02.2023, про що надано відповідні докази (копія конверта суду першої інстанції з трек-номером №721), та клопотання про зупинення дії оскаржуваного судового рішення.

Також, не погодившись із прийнятим додатковим рішенням, 07.03.2023 (про що свідчить відмітка Укрпошти Стандарт на конверті), Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 у справі №910/9922/22 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача на додаткове судове рішення зводяться до того, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг, оскільки оцінка дій, що полягали у вивчення судової практики та законодавства, підготовці процесуальних документів, юридичному аналізі, підготовці до судових засідань, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Також скаржником разом із апеляційною скаргою на додаткове рішення суду заявлено клопотання про зупинення виконання додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 у даній справі до закінчення його перегляду в суді апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи відзивів, відповіді на відзив на апеляційні скарги

27.03.2023 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшли відзиви на апеляційні скарги, в яких позивач просив суд відмовити у їх задоволенні, а оскаржене рішення та додаткове рішення суду залишити без змін.

Узагальнені доводи відзивів зводяться до наступного:

- позивачем були висловлені заперечення проти відомості плати за користування вагонами №27030028, що позбавляло відповідача права на безакцептне списання грошових коштів з особового рахунку позивача;

- діюче програмне забезпечення відповідача не давало можливості підписати відомість плати за користування вагонами №27030028 із запереченням в електронному виді, натомість, згідно пункту 3.2. Технології у випадку незгоди клієнта з даними, які містяться у такій відомості, користувач вимушений ініціювати паперову форму. Однак, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та запровадження воєнного стану, а також територіальною віддаленістю станції складання відомості - Красне Львівської залізниці, позивач не зміг забезпечити особисту явку представника на станцію. Водночас, наразі є чинними та діють Закон України «Про електронні довірчі послуги» та Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг», якими на законодавчому рівні закріплена можливість використовувати електронний документообіг. Відповідно, відомість разом із заперечувальним написом та супровідним листом №2903/КВ-14, підписані шляхом накладення електронного цифрового підпису, направлені 29.03.2022 о 15:52 на офіційні електронні пошти АТ «Укрзалізниця», Філії «Центр транспортної логістики» та Регіональної філії «Львівська залізниця», якій безпосередньо підпорядкована станція Красне. Відповідачем, у свою чергу, зміст та форма направлених документів не спростовується, як і не заперечується сам факт їх направлення;

- правомірність обраного способу захисту «стягнення грошових коштів» підтверджується практикою Верховного Суду, висвітленою у пункті 45 постанови від 08.05.2019 у справі №910/3984/18, корелюється з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №905/1926/16 та численною судовою практикою про стягнення з Укрзалізниці переборів плати за надання послуг перевезення;

- щодо апеляційної скарги на додаткове судове рішення, то позивач зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, є реальними, розумними та співмірними, а тому апеляційна скарга на додаткове рішення не підлягає задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач також зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс й очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить 6 000,00 грн і відповідні докази стосовно цього будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

24.04.2023 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач наголосив додатково на наступному:

- суд безпідставно не взяв до уваги надану відповідачем довіреність на представника позивача - Бібу Андрія Ярославовича, який представляє позивача на станції Красне Львівської залізниці, що виключало необхідність прибуття на вказану станцію іншого представника позивача для підписання Відомості із запереченнями;

- суд не врахував, що АТ «Укрзалізниця» виконано всі вимоги пункту 5.1. Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/601 від 29.05.2002, в той час, як саме позивачем було порушено вимоги, передбачені даним Роз`ясненням.

- у порушення частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що у мотивувальній частині рішення зазначаються перелік обставин, які є предметом доказування у справі, та перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, судом першої інстанції жодної оцінки доказам позивача не надано.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9922/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9922/22; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9922/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 10.03.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 у справі №910/9922/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 у справі №910/9922/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

15.03.2023 матеріали справи №910/9922/22 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

17.03.2023 до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення №140796 Акціонерного товариства «Ощадбанк» від 13.03.2023 про сплату судового збору в розмірі 3 721,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9922/22, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9922/22, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9922/22 на час апеляційного провадження, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі є вимоги про стягнення 8 473,68 грн, а відтак вказана справа відноситься до малозначних у розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, заяв, клопотань.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 у справі №910/9922/22, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що додаткове рішення у справі №910/9922/22 прийнято за результатами розгляду малозначної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2023 апеляційні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 у справі №910/9922/22 об`єднано в одне апеляційне провадження.

Повідомлення із електронними копіями ухвал Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 про відкриття апеляційних проваджень було надіслане судом на електронну адресу відповідача у справі, зазначену в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування, а також копії ухвал були доставлені позивачу в електронному вигляді до його електронного кабінету в системі «Електронний суд», що підтверджується відповідними довідками про доставку.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення встановлених ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 строків на подання сторонами документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційних скарг по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

06.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард», як замовником, та Акціонерним товариством «Українська залізниця», як перевізником, шляхом направлення позивачем заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт), укладено договір №43-41564379/2020-001 про надання послуг з організації перевезення вантажі залізничним транспортом, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

За змістом пунктів 1.6., 9.4. Договору зміни та доповнення до нього оприлюднюються перевізником на веб-сайті: http://uz-cargo.com/.

25.02.2022 відповідачем оприлюднена нова редакція договору, яка введена в дію з 01.03.2022.

Надання послуг за Договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами (пункт 1.4. Договору у редакції, що введена в дію з 01.03.2022 (далі, Договір)).

Відповідно до пункту 8.1. Договору сторони домовились про використання електронного документообігу, для організації якого використовуються виключно власні інформаційні системи відповідача. Перелік документів, які оформлюються з накладенням КЕП (кваліфікований електронний підпис) закріплено у пункті 8.2. договору.

Згідно пункту 2.3.3. Договору перевізник відкриває замовнику для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника, а також присвоює замовнику код вантажовідправника/вантажоодержувача. Надані коди зазначаються перевізником в інформаційному повідомлення про укладення договору в порядку, визначеному пунктом 1.9. Договору.

Згідно відповідного інформаційного повідомлення (том 1, а.с. 24) позивачу присвоєно код відправника/одержувача 8104, код платника 2829531 та відкрито особовий рахунок з ідентичним номером.

Пунктом 2.3.4. Договору передбачено, що перевізник веде облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надає замовнику відповідні розрахункові документи в електронній формі. Паперові копії таких документів надаються за зверненням замовника за цінами, встановленими в додатку 1-1 до договору через станцію або через один із підрозділів філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця», що вказано у такому зверненні замовника. В разі оформлення первинних документів із зауваженнями, їх паперові копії надаються замовнику безоплатно.

Згідно пунктів 4.1., 4.2. Договору розрахунки за цим договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця». Оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у розділі 15 договору.

За умовами Договору на замовника покладено обов`язок сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором, з сум внесеної передоплати за кодом платника (пункт 2.1.4. Договору).

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг відповідачем в особовому рахунку відображається використання позивачем коштів за добу.

Відповідно до пункту 4.5. Договору щодобово, упродовж періоду виконання Договору, відповідач надає позивачеві переліки перевізних документів в електронному вигляді, які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених позивачем на виконання Договору за звітну добу.

Згідно пункту 8.7. Договору у випадку судового розгляду справи чи виникненні претензійної практики використовується візуальне відображення електронних документів на папері.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що 01.04.2022 о 04:00 год. відповідачем сформовано та направлено Перелік №20220331 від 31.03.2022, ознайомившись з яким позивач виявив, що з його особового рахунку на підставі відомості плати за користування вагонами №27030028 відповідачем в односторонньому порядку списано грошові кошти в сумі 8 473,68 грн з ПДВ.

Позивач зазначає, що не погодившись із нарахованим згідно відомості плати за користування вагонами №27030028 платежем у сумі 8 473,68 грн з ПДВ, керуючись Технологією, 29.03.2022 о 14 год. 50 хв. ініціював оформлення її в паперовому вигляді з метою подальшого підписання із запереченнями, що підтверджується витягом з АРМ вантажовідправника (том 1, а.с. 30).

Утім, через військову агресію російської федерації проти України та запровадження воєнного стану, а також територіальною віддаленістю станції складання відомості - Красне Львівської залізниці, позивач не зміг забезпечити особисту явку представника на станцію, а тому відомість №27030028 разом із заперечувальним написом та супровідним листом №2903/КВ-14, підписану шляхом накладення електронного цифрового підпису, було направлено 29.03.2022 о 15 год. 52 хв. на офіційні електронні пошти АТ «Укрзалізниця», Філії «Центр транспортної логістики» та Регіональної філії «Львівська залізниця», якій безпосередньо підпорядкована станція Красне.

Таким чином, позивач вважає, що у передбаченому законодавством порядку висловив заперечення щодо відомості плати за користування вагонами №27030028, а тому відповідач, з огляду на положення пунктів 3, 4, 2.10. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, не мав права здійснювати списання спірної суми з особового рахунку позивача, а мав ініціювати претензійно-позовний порядок для її отримання.

Відтак, не погоджуючись з безакцептним списанням грошових коштів, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі, в якому просив стягнути з відповідача 8 473,68 грн безпідставно списаних грошових коштів.

Відповідач, заперечуючи проти позову, стверджує, що правомірно нарахував плату за користування вагонами та не погоджується із твердженням позивача про протиправність безакцептного списання спірних коштів з його рахунку.

Відповідач зазначає, що в період лютий-березень 2022 року ним були надані позивачу послуги з перевезення вантажу:

- зі станції Здолбунів Львівської залізниці на станцію призначення Красне Львівської залізниці за накладною №36794808 (вагон 95375317),

- зі станції Дубно Львівської залізниці на станцію призначення Красне Львівської залізниці за накладною №36985810 (вагони №№ 95825378, 95825402, 95958526, 95602983, 95602876, 91113514,91113837).

14.03.2022 о 03 год. 35 хв на станцію Красне Львівської залізниці за накладною №36985810 (том 1, а.с. 78) під навантаження прибули вагони №№ 95825378, 95825402, 95958526, 95602983, 95602876, 91113514, 91113837 для вантажоотримувача ТОВ «Грейнсвард».

Зазначені вагони простоювали на станції Красне Львівської залізниці в очікуванні розкредитування перевізних документів та подачі.

Факт затримки вагонів з вини позивача відповідач підтверджує Актом загальної форми ГУ-23 від 14.03.2022 №684 (том 1, а.с. 80) про затримку вагонів на станції Красне Львівської залізниці в очікуванні розкредитування перевізного документа.

Після розкредитування перевізного документа-накладної №36985810 оформлено Акт загальної форми ГУ-23 від 14.03.2022 №685 (том 1, а.с. 80) на закінчення затримки вагонів, після того вагони були подані на під`їзну колію ПрАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів» вітка №2, що підтверджується пам`яткою про подавання вагонів №50 від 14.03.2022 (том 1, а.с. 81).

27.03.2020 о 14 год.45 хв надійшло повідомлення №46 (том 1, а.с. 82) позивача про закінчення вантажних операцій з вагонами, вагони були забрані з під`їзної колії.

Відповідач зазначає, що аналогічна ситуація вклалася по вагону №95375317, який прибув за накладною №36794808 (том 1, а.с. 83) на станцію Красне Львівської залізниці.

Так, 27.02.2022 під навантаження прибула група вагонів №№95135919, 95213526, 95362638, 95375317 зі станції Здолбунів на станцію Красне на адресу ТОВ «Грейнсвард».

Факт затримки вагонів з вини позивача підтверджується Актом загальної форми ГУ-23 від 27.02.2022 №568 (том 1, а.с. 84) про затримку вагонів на станції Красне в очікуванні розкредитування перевізного документа.

Після розкредитування перевізного документа-накладної №36794808 оформлено Акт загальної форми ГУ-23 від 13.03.2022 №676 (том 1, а.с. 84) на закінчення затримки вагонів та вагони подані на під`їзну колію ПрАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів» вітка №2, що підтверджується пам`яткою про подавання вагонів №49 від 13.03.2022 (том 1, а.с. 85).

Вагон №95375317, після повідомлення клієнта від 27.03.2022 про закінчення вантажних операцій з вищезазначеними вагонами, був забраний з під`їзної колії.

Таким чином, відповідач стверджує, що оскільки затримка вагонів на станційних коліях сталася з вини позивача, що підтверджується вищезазначеними доказами, зокрема, накладними, Актами загальної форми ГУ 23 та відповідачем не спростована, розрахунок плати за користування вагонами в розмірі 7061,40 грн без ПДВ згідно з Відомістю плати за користування вагонами №27030028 проведено відповідно пункту 3 Правил користування вагонами і контейнерами (статті 119 - 126 Статуту залізниць України), пункту 15 Розділу 6 Правил перевезень, а саме плата за користування вагонами розрахована виходячи із загального часу їх затримки з вини вантажоодержувача на станції призначення Красне Львівської залізниці.

Відповідач заперечує проти того, що позивач у погодженому сторонами в Договорі порядку та у відповідності до Технології висловив заперечення щодо сформованої відомості плати за користування вагонами №27030028, на станцію Красне представник позивача для підписання відомості із зауваженнями не прибув, у зв`язку з чим на станції Красне Львівської залізниці було складено акт загальної форми ГУ-23 від 31.03.2022 №809 про відмову від підпису у відомості плати за користування вагонами.

За відсутності у матеріалах справи доказів підписання позивачем відомості плати із запереченнями/зауваженнями, відповідач стверджує, що правомірно списав спірні кошти.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржених рішення та додаткового рішення, дійшов висновку, що апеляційні скарги відповідача підлягають задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду та додаткове судове рішення підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі з огляду на наступне.

Спір у даній справі стосується наявності чи відсутності підстав для безакцептного списанням відповідачем грошових коштів з особового рахунку позивача на підставі відомості плати за користування вагонами №27030028.

Аналіз умов укладеного між сторонами Договору свідчить, що за своєю правовою природою даний договір є договором про надання послуг з перевезення вантажу.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами статті 10 Закону України «Про залізничний транспорт» розрахунки відправників та одержувачів вантажу з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойку здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі, Статут), Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 119 Статуту передбачено, що за час затримки вагонів на підходах до станції призначення в очікуванні подавання їх під вивантаження, що залежать від вантажоодержувача, власника під`їзної колії, порту, підприємства вносить плату за користування вагонами.

За змістом статті 62 Статуту порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

Відповідно до пункту 1.1. Правил розрахунків за перевезення вантажів (ст.62 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі, Правила №644), платежі за перевезення вантажів і надання додаткових послуг можуть уноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Згідно з пунктами 2.5., 2.6. Правил №644 платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг. Розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису). Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику. У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Порядок визначення плати за користування вагонами і контейнерами передбачений Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зокрема, пунктом 3 яких визначено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними проводиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/збирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Приписами пункту 4 Правил №113 встановлено, що Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями. Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) складається у трьох примірниках - два для залізниці і один для вантажовласника, окремо для вагонів і для контейнерів.

Відповідно до пункту 5.1. Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» №04-5/601 від 29.05.2002, на яке посилаються сторони та місцевий господарський суд, облік використання коштів з особового рахунку ведеться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (якщо вони не були включені у відомості плати за користування вагонами і контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і платника. Перевізні документи, відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки мають бути підписані уповноваженим працівником платника. У разі відмови від підписання зазначених документів станція складає акт загальної форми, додає його до відповідного документа та надсилає в ТехПД для списання грошей з особового рахунку. У разі незгоди платника з підставами або розміром нарахування він має право звернутися з претензією та/або позовом до залізниці з вимогою повернути у встановленому Статутом порядку на особовий рахунок зайво нараховану суму. Однак, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Згідно пункту 2.10. Правил №644 усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо зі станціями, які нараховували платежі, і розрахунковим підрозділом, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Отже дійсно, як вірно наголосив суд першої інстанції, наведеними вище нормами передбачено обов`язок відповідача надати на узгодження позивачеві відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, а у випадку висловлення заперечення - заборону одностороннього списання коштів та необхідність вирішення такого питання в претензійно-позовному порядку.

Однак, місцевим господарським при вирішенні спору в даній справі не враховано наступне.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, пунктом 8.1. Договору сторони погодили можливість використання електронного документообігу, для організації якого використовуються виключно власні інформаційні системи відповідача. Перелік документів, які оформлюються з накладенням КЕП (кваліфікований електронний підпис) закріплено у пункті 8.2. договору.

Згідно із пунктом 8.4.2. Договору на Замовника - позивача покладено обов`язок виконувати технічні умови щодо роботи з інформаційною системою перевізника.

Отже, як вірно наголошує скаржник, уклавши вказаний Договір, позивач погодився із використанням для організації електронного документообігу виключно власних інформаційних систем Перевізника.

Відповідно до Порядку застосування електронного документообігу, пов`язаного з перевезенням вантажів залізничним транспортом, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 16.11.2012 за №690, розроблено Технологію формування та обробки електронних відомостей плати за користування вагонами ф. ГУ-46, відомостей плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу ф. ГУ-46а та накопичувальних карток ф. ФДУ-92 (Технологія) (копія додана до позовної заяви).

Згідно із розділом 3 Технології працівникам вантажовласника надається можливість вибрати такі відомості або накопичувальні картки із застосуванням фільтру. Користувачу надається можливість виконати з відомістю або накопичувальною карткою одну з двох технологічних операцій:

- Узгодити відомість або накопичувальну картку;

- Ініціювати оформлення паперової відомості або накопичувальної картки.

Відповідно до пункту 3.2. Технології операція «Ініціювати оформлення паперової відомості» або «Ініціювати оформлення паперової накладної» виконується у випадках, якщо клієнт не згоден з даними отриманої відомості або накопичувальної картки, і, на його думку, потребується оформлення паперової відомості або накопичувальної картки. При виконанні цієї операції на відомість або накопичувальну картку не накладається ЕЦП клієнта. АС Клієнт УЗ передає до СВР - Є повідомлення щодо ініціювання клієнтом оформлення паперової відомості або накопичувальної картки. В АС Клієнт-УЗ така відомість або накопичувальна картка буде відображатись у стані «Ініційовано паперову», в АРМ ПЗ/АРМ ТВК - у стані «Оформити паперову». Подальша обробка такої відомості або накопичувальної картки повинна виконуватись працівником станції із застосуванням АРМ ПЗ/АРМ ТВК.

Таким, чином, у випадку ініціювання підписання паперової форми задля висловлення заперечень щодо Відомості плати за користування вагонами, всі подальші дії з її підписання мали здійснюватися безпосередньо на станції, на якій надавались послуги, за участі представника перевізника та замовника, про що позивач був обізнаний.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач підтверджує, що діюче програмне забезпечення відповідача не передбачає підписання відомості плати за користування вагонами із запереченнями в електронному вигляді, а тому позивач повинен ініціювати паперову форму та підписати її.

Відповідно до пункту 4.5. Договору щодобово, упродовж періоду виконання Договору, перевізник надає замовнику переліки перевізних документів в електронному вигляді (далі - щодобові переліки перевізних документів), які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання Договору за звітну добу.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що відомість плати за користування вагонами №27030028 через АРМ ПЗ було надіслано позивачу на узгодження та підписання у АС «Клієнт».

Відтак, ТОВ «Грейнсвард» одразу ж після отримання переліку було відомо про нараховані та списані з його особового рахунку кошти.

За змістом пункту 3.3. Технології клієнту надається час на узгодження відомості, що дорівнює 24 годинам, починаючи з часу передачі відомості або накопичувальної картки на узгодження в АС Клієнт-УЗ.

Водночас, згідно пункту 2.1.7. Договору сторони домовились, що позивач має право підписати розрахунковий документ у паперовій формі із запереченням протягом двох робочих днів від дня надання такої.

Наявним у матеріалах справи витягом з АРМ вантажовідправника (том 1, а.с. 30) підтверджується, що керуючись Технологією, позивачем 29.03.2022 о 14 год. 50 хв. ініційовано оформлення відомості плати за користування вагонами №27030028 в паперовому вигляді (як зазначає позивач, з метою її подальшого підписання із запереченнями).

Однак, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що після ініціювання оформлення зазначеної відомості в паперовому вигляді представник позивача у встановленому законом та погодженому сторонами порядку з`явився для її підписання із зауваженнями на станцію Красне Львівської залізниці.

Позивач вказує, що відповідна відомість плати за користування вагонами №27030028 (роздрукована з АС Клієнт УЗ) із заперечувальним написом була підписана шляхом накладення електронного цифрового підпису у відповідності до Закону України «Про електронні довірчі послуги» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та направлена відповідачу супровідним листом №2903/КВ-14 29.03.2022 о 15 год. 52 хв. на офіційні електронні пошти АТ «Укрзалізниця», Філії «Центр транспортної логістики» та Регіональної філії «Львівська залізниця», якій безпосередньо підпорядкована станція Красне (том 1, а.с. 31-34).

Однак, колегія суддів відхиляє зазначені посилання позивача та не приймає до уваги супровідний лист №2903/КВ-14 із доданою до нього в якості додатку підписаною із запереченнями відомістю №27030028 як доказ належного висловлення відповідачем заперечень щодо даних відомості, оскільки умови Договору (пункт 8.1., 8.4.2.), Технології та чинного законодавства (пункт 4 Правил №113, пункт 2.10. Правил №644) не передбачають можливості висловлення заперечень щодо відомості плати за користування вагонами шляхом їх направлення на електронну пошту перевізника із проставленим ЕЦП.

Більш того, у самому Договорі сторонами не погоджено будь-яких електронних адрес, з використанням яких між сторонами може здійснюватися офіційне листування щодо його виконання.

Позивач (його представник) мав з`явитися для підписання такої відомості на станцію Красне Львівської залізниці, однак доказів зазначеного матеріали справи не містять.

Позивач у позові та поясненнях по суті спору посилається на те, що особиста явка його представника на станцію Красне Львівської залізниці була неможливою через введений на території України з 24.02.2022 воєнний стан та його територіальну віддаленість від станції.

Колегія суддів критично оцінює вказані доводи скаржника, оскільки відповідачем до відзиву на позовну заяву додано копію довіреності №5-П від 01.01.2022, видану директором ТОВ «Грейнсвард» Бібі Андрію Ярославовичу, якому на період з 01.01.2022 по 31.12.2022 доручено виконувати на станції Красне операції, зокрема, щодо підписання та одержання відомостей плати за користування вагонами/контейнерами.

Відповідач стверджує, а позивачем, у свою чергу, не спростовано, що Біба А.Я., як офіційний представник позивача, перебував у спірний період на станції Красне, а тому іншому представнику позивачу взагалі не потрібно було їхати з міста Києва на станцію Красне Львівської залізниці для підписання такої відомості з запереченнями.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для висновку про належне (у встановленому договором та законом порядку та строки) висловлення позивачем заперечень щодо відомості №27030028.

Відповідно, за відсутності таких заперечень, Укрзалізницею було правомірно складено Акт загальної форми ГУ-23 від 31.03.2022 №809 (том 1, а.с. 86) про відмову позивача від підпису у відомості плати за користування вагонами №27030028, оскільки позивачем була ініційована паперова форма, однак для її підпису представник не прибув.

Відтак, відповідач правомірно здійснив списання спірної грошової суми з особового рахунку позивача.

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач у межах розгляду даної справи жодним чином не спростував правомірності нарахування плати за користування вагонами у розмірі 8 473,68 грн з ПДВ та обставин, повідомлених суду відповідачем, щодо затримки вагонів на коліях з вини позивача, на підтвердження чого Укрзалізницею суду до відзиву на позовну заяву додані накладні, акти загальної форми ГУ 23, пам`ятки про подавання вагонів.

Позивач не погоджувався із нарахованою відповідачем платою за користування вагонів на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та офіційного листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Однак, колегія суддів зазначає, що по-перше, виходячи із вищеперелічених правових норм, які регулюють порядок висловлення стороною заперечень щодо відомостей плати за користування вагонами, такі заперечення мають стосуватися не будь-чого, а саме зазначених у відомостях даних (щодо підстав нарахування, сум, кількості днів користування, тощо), а по-друге, відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України форс-мажор звільняє саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від його виконання. У даному випадку мова йде про плату за користування вагонами, а не про штрафні санкції за порушення позивачем зобов`язання (відповідальності), відповідно, такі заперечення позивача по своїй суті є безпідставними.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та вірогідних в розумінні статей 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України доказів із обґрунтуванням відсутності у залізниці права на одностороннє списання спірних коштів, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» у даній справі.

Відповідачем також оскаржується додаткове судове рішення від 17.02.2023 у даній справі, яким частково задоволено заяву ТОВ «Грейнсвард» про ухвалення додаткового рішення та з відповідача на користь позивача присуджено до стягнення 6 000,00 грн витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

За змістом частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард», відсутні підстави для задоволення заяви ТОВ «Грейнсвард» про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача витрат останнього на професійну правничу допомогу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг відповідача, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 у даній справі такими, що підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову та заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 у справі №910/9922/22 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі №910/9922/22 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 у справі №910/9922/22 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (03038, місто Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 32, літера А, 3-й поверх; ідентифікаційний код 41564379) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Є. Гедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одну) грн 50 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/9922/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко