Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/325/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Матіяш М. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_1

до відповідача Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про стягнення коштів в сумі 52834 грн 33 к., з яких: 8261 грн 00 к. 3 % річних та 44573 грн 33 к. інфляційні втрати,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2 ,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

ухвалив таке рішення.

Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

У судовому засіданні 23.05.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору.

ФОП Суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення коштів в сумі 52834 грн 33 к., з яких: 8261 грн 00 к. 3% річних та 44573 грн 33 к. інфляційні втрати.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою від 10.04.2023 суд залишив без руху позовну заяву ФОП Суб`єкт оціночної діяльності Чимбур Б. С.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 02.05.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 23.05.2023, встановив строк для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Сторін належним чином було повідомлено про дату та час розгляду справи, про що свідчить явка їх представників у судове засідання.

Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача зобов`язань по оплаті за послуги з проведення незалежної оцінки майна, які було стягнуто з відповідача на підставі судового рішення. Наведена обставина стала підставою для нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.

Письмово позиція позивача стосовно даного спору викладена у позовній заяві б/н від 28.03.2023 (вх. № 3970/23 від 04.04.2023).

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задоволити.

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу позивача, що становлять 10000 грн 00 к. та витрати на підготовку та подання позовної заяви в сумі 2951 грн 99 к. (2684 грн 00 к. судовий збір, 267 грн 99 к. витрати пов`язані з розглядом справи), про що зазначив у клопотанні б/н від 17.05.2023 (вх. № 7523/23 від 17.05.2023).

Відповідач проти позову заперечив вказавши на неправильно визначений позивачем період прострочення виконання зобов`язання.

Письмово позиція відповідача стосовно даного спору викладена у відзиві на позовну заяву № 131-14/1157-23 від 16.05.2023 (вх. № 7404/23 від 16.05.2023).

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив у позові відмовити, крім того, просив зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу, враховуючи їх неспівмірність з ціною позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 08.08.2022 у справі № 921/44/22 позов ФОП суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_1 до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Тернопільського відділу ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ВДВС у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення боргу за надані послуги в сумі 93900 грн 00 к. задоволено частково. Стягнуто з Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ФОП суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_1 93900 грн 00 к. заборгованість за надані послуги, в іншій частині в позові відмовлено.

Як встановлено у зазначеному вище судовому рішенні борг виник в результаті неналежного виконання відповідачем умов договорів на проведення незалежної оцінки майна, в частині оплати послуг з оцінки майна від 25.07.2019, від 04.12.2019, від 12.09.2019, від 16.12.2019, від 13.08.2019, від 02.09.2019, від 10.02.2020, від 06.03.2019, від 22.10.2019, від 23.05.2019, від 04.07.2019, від 22.10.2019, від 25.11.2019, від 04.03.2020, від 27.02.2020, від 10.10.2019, від 24.10.2019, від 24.09.2019, від 19.08.2019, від 19.08.2019, від 24.09.2019, а також актів складених за наслідками виконаних робіт від 13.08.2019 на суму 2500 грн 00 к, від 26.12.2019 на суму 3200 грн 00 к., від 13.11.2019 на суму 1800 грн 00 к., від 14.01.2020 на суму 2500 грн 00 к., від 18.09.2019 на суму 2500 грн 00 к., від 06.09.2019 на суму 2500 грн 00 к., від 04.06.2020 на суму 1800 грн 00 к., від 23.05.2019 на суму 2600 грн 00 к., від 19.11.2019 на суму 2600 грн 00 к., від 18.06.2019 на суму 2600 грн 00 к., від 23.09.2019 на суму 7000 грн 00 к., від 28.11.2019 на суму 2600 грн 00 к., від 13.12.2020 на суму 19000 грн 00 к., від 21.04.2020 на суму 8900 грн 00 к., від 04.05.2020 на суму 1800 грн 00 к., від 12.03.2020 на суму 21000 грн 00 к., від 27.11.2019 на суму 1800 грн 00 к., від 28.11.2019 на суму 1800 грн 00 к., від 24.11.2019 на суму 1800 грн 00 к., від 24.11.2019 на суму 1800 грн 00 к., від 28.11.2019 на суму 1800 грн 00 к.

На момент звернення до суду з цим позовом відповідач сплатив заборгованість в сумі 93900 грн 00 к., про що свідчить виписка банку за 13.03.2023. Борг оплачено 24.02.2023.

За порушення строку виконання грошового зобов`язання відповідачу нараховано 8261 грн 00 к. 3% річних та 44573 грн 33 к. інфляційних втрат за період прострочення з 27.03.2020 по 26.02.2023 на суму боргу 60400 грн 00 к., з 01.04.2020 по 26.02.2023 на суму боргу 21000 грн 00 к., з 01.05.2020 по 27.02.2023 на суму боргу 8900 грн 00 к., з 01.06.2020 по 26.02.2023 на суму боргу 1800 грн 00 к., з 01.07.2023 по 27.02.2023 на суму боргу 1800 грн 00 к.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору позивач надав, а відповідач отримав послуги з проведення незалежної оцінки майна на загальну суму 93900 грн 00 к., проте розрахувався за них несвоєчасно.

В силу ст. 75 ГПК України не потребує доведенню факт неналежного виконання зобов`язань відповідача стосовно оплати за отримані послуги в сумі 93900 грн 00 к., оскільки такий факт встановлено у судовому рішенні у справі № 921/44/22.

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Перевіряючи правильність розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат судом встановлено, що позивач неправильно визначив період прострочення, зокрема, останній день прострочки.

Що стосується визначення першого дня прострочки, то суд вважає за доцільне зазначити таке.

Оскільки умови договору не визначають моменту оплати за виконані роботи, суд вважає, що обов`язок по оплаті виник у відповідача в день складення акту виконаних робіт. Враховуючи те, що суд не вправі виходити за межі заявлених вимог, суд провів розрахунки з урахування визначеного позивачем першого дня прострочення.

Враховуючи той факт, що борг сплачено в повному обсязі 24.02.2023, останнім днем прострочки слід вважати 23.02.2023.

За розрахунком суду 3 % річних становлять 8147 грн 81 к., інфляційні втрати - 44349 грн 26 к.

Висновок суду.

В контексті наведеного позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що позов задоволено частково, судовий збір у розмірі 2666 грн 82 к. слід покласти на відповідача, судовий збір в сумі 17 грн 18 к. - залишити за позивачем.

Що стосується витрат на правову допомогу, а також витрат пов`язаних з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, суд зазначає таке.

21.07.2020 між ФОП Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_1 (клієнт) та ОСОБА_2 (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги.

Предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами га способами правовoї допомоги клієнту у вcix справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані iз представництвом, захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (п. 1. 1 договору).

На виконання даного договору, згідно з п. 1.2, клієнт надає право (уповноважує) адвоката при здійсненні своїх повноважень: представляти інтереси клієнта та приймати участь у судових засіданнях по адміністративних, цивільних, господарських та кримінальних справах вcix судових інстанцій користуючись всіма процесуальними правами встановленими ЦПК України, КПК України, ГПК України, КАС України.

За цим договором адвокат бере на себе зобов`язання здійснювати представництво та надавати інші види правової допомоги клієнту, а клієнт зобов`язується їх оплатити.

За правову допомогу, передбачену в п. 1.1 та 1.2 договору клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеною додатком № 1 до цього договору (п. 3.1 договору).

У додатку № 3 від 24.03.2023 до договору сторони погодили, що клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі 10000 грн 00 к.

Адвокат надав, а клієнт прийняв послуги з правової допомоги, визначені умовами договору від 21.07.2020 у справі № 909/325/23 на суму 10000 грн 00 к., про що свідчить підписаний обома сторонами акт надання послуг № 2 від 17.05.2023.

Крім того, позивач поніс додаткові витрати спрямовані на підготовку та відправлення позовної заяви в сумі 267 грн 99 к., з яких: збір банку - 30 грн 00 к. (квитанція № 16/К3 від 28.03.2023), оплата за пересилання поштою до Господарського суду Івано-Франківської області 48 грн 00 к. (фіскальний чек № 114 до накладної № 560 від 28.03.2023), вартість конверта С4 5 грн 00 к., фіскальний чек № 113 від 28.03.2023), оплата за пересилання поштою до Господарського суду Івано-Франківської області 64 грн 99 к. (фіскальний чек № 72 до накладної № 184 від 26.04.2023), вартість конверта С4 5 грн 00 к., вартість пакету з повітряною вставкою № 11 5 грн 00 к., всього 10 грн 00 к., фіскальний чек № 73 від 26.04.2023), оплата за пересилання поштою до Південно-Західне міжрегіональне управління Мін`юсту (м. Івано-Франківськ) - 43 грн 00 к. (накладна № 543 від 28.03.2023), оплата за пересилання поштою до Південно-Західне міжрегіональне управління Мінюсту (м. Івано-Франківськ) - 67 грн 00 к. (накладна № 176 від 26.04.2023).

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, на професійну правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Позивач подав попередній розрахунок суми судових витрат з першою заявою по суті (у позовній заяві зазначив, що орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу складає 7000 грн 00 к.).

У ч. 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Оцінюючи вказані докази, суд виходить з того, що за приписами ч. 1 ст. 27 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2 ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

У постанові ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 вказано, що з аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати (п. 130). Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (п. 131.)

Тобто вартість послуги адвоката встановлюється або в твердій сумі, незалежно від витраченого часу, або за кожну годину витраченого часу за надання послуги, що має місце в даному випадку.

В ряді постанов ВП ВС, зокрема в постанові від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, викладено правову позицію про те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ від 28.11. 2002 у справі Лавентс проти Латвії за заявою № 58442/00, рішення у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, пункти 79 і 112, відповідно). У справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Слід вказати на те, що відшкодуванню підлягають не лише фактично сплачені витрати на допомогу адвоката, а й витрати, що тільки мають бути сплачені в майбутньому. Постанова ОП ВС у складі суддів КГС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Варто зазначити, що приписи ч. 5 ст. 126 ГПК України надають право іншій стороні звернутися до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті.

У судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, які поніс позивач, мотивуючи це їх неспіврозмірністю з ціною позову.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану роботу, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

Аналогічну правову позиції викладено в постанові ОП КГС у складі ВС від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

В контексті наведеного суд вважає, що усне клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу є необґрунтованим.

З огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі, обсяг і обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України).

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими витрати на правову допомогу понесені позивачем в сумі 10000 грн 00 к., а також витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 267 грн 99 к.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, витрати на правову допомогу та витрати пов`язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 9936 грн 00 к. та 266 грн 28 к., відповідно.

Керуючись ст. 2, 13, 19, 73, 74, 75, 86, 123, 124, 126, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов Фізичної особи-підприємця Суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_1 до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення коштів в сумі 52834 грн 33 к., з яких: 8261 грн 00 к. 3% річних та 44573 грн 33 к. інфляційні втрати - задоволити частково.

Стягнути з Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Грюнвальдська, буд. 11, м. Івано-Франківськ, 76018; ідентифікаційнйи код 43316386) на користь Фізичної особи-підприємця Суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 8147 (вісім тисяч сто сорок сім) грн 81 к. 3 % річних, 44349 (сорок чотири тисячі триста сорок дев`ять) грн 26 к. інфляційних втрат, 2666 (дві тисячі шістсот шістдесят шість) грн 82 к. судового збору, 9936 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн 00 к. витрат на правову допомогу та 266 грн 28 к. витрат на підготовку та подання позовної заяви.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині заявлених вимог про стягнення 3 % річних в сумі 113 (сто тринадцять) грн 19 к. та інфляційних втрат в сумі 224 (двісті двадцять чотири) грн 07 к. - відмовити.

Судовий збір в сумі 17 (сімнадцять) грн 18 к., витрати на правову допомогу в сумі 64 (шістдесят чотири) грн 00 к. та 1 (одна) грн 71 к. витрат на підготовку та подання позовної заяви - залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 24.05.2023.

Суддя Т. В. Стефанів