РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.05.2023Справа № 910/4026/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лекора» (вул. П. Мирного,11, офіс 2/9, м. Київ, 01011; ідентифікаційний код 43317636)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергостандарт-СП» (вул. Грушевського, 28/2, н/п. 43, м. Київ, 01021; ідентифікаційний код 33636841)

про стягнення 62 041, 76 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Лекора» (далі за текстом - ТОВ «Компанія Лекора», Позивач, Постачальник) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергостандарт-СП» (далі за текстом - ТОВ «Енергостандарт-СП», Відповідач, Покупець) про стягнення заборгованості за договором поставки № 33636841 від 04.01.2021 (далі за текстом - Договір) з основного боргу - 43 839, 40 грн, штрафу - 10 959, 85 грн, пені - 7 242, 51 грн., що загалом становить 62 041, 76 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору за період з 09.11.2021 по 19.02.2022 відвантажено Відповідачу товар на суму 105 189, 40 грн., що підтверджується наданими товарно-транспортними накладними.

Відповідачем здійснено часткову оплату в розмірі 61 350 грн.

Позивачем виписані та надані Відповідачу видаткові накладні, які в свою чергу останнім не підписані та не повернуті Постачальнику.

Відтак, станом на дату звернення до суду з позовом заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 43 839, 40 грн., на яку також нараховано на підставі пункту 6.2. Договору штраф та пеню.

Також Позивач просить суд стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 900 грн.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

28.03.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про ознайомлення з матеріалами справи.

24.04.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про стягнення судових витрат.

Суд зазначає, що ухвала від 20.03.2023 направлялася на офіційну адресу Відповідача поштовим повідомленням № 082, однак конверт повернувся на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «за закінченням терміну зберігання».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) закріплено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 910/4026/23 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, також Відповідач звертався до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, та оскільки матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Позивачем та Відповідачем укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується передавати (поставляти), а Покупець приймати замовлений товар (щебінь, керамзит, відсів, пісок та інші будівельні матеріали) та здійснювати його оплату. Загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю вимірювання, загальна вартість, умови та строки поставки і оплата яких визначена Сторона у рахунках, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Ціна одиниці виміру Товару та загальна вартість кожної партії Товару, за необхідності вартість доставки, визначається Сторонами в рахунках, які формує Постачальник на кожну конкретну поставку (пункт 2.1. Договору).

Відповідно до пункту 3.1. та 3.2. Договору розрахунки за кожну партію Товару здійснюється Покупцем шляхом 100 % оплати не пізніше ніж 3 банківські дні з моменту отримання Товару.

Оплата здійснюється шляхом переказу Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, що визначений у цьому Договорі або інший рахунок Постачальника, про що він повинен заздалегідь письмово попередити Покупця.

Згідно з пунктом 5.2. Договору передача товару здійснюється за товарно-транспортною накладною.

Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця в момент приймання Товару за кількістю та якістю та підписання відповідних документів. Фактом, що підтверджує приймання та передачу продукції є підпис на товарно-транспортній накладній особи, призначеної Покупцем (пункт 5.6. Договору).

Відповідно до пункту 6.2. Договору за несвоєчасну оплату Покупцем товару за Договором, він сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день порушення оплати. У випадку затримки оплати на строк більше 10 - ти календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 25% від вартості неоплаченого Товару.

Договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками Сторін, та діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного взаєморозрахунку (пункт 8.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи Позивачем поставлено Відповідачу товар загальною вартістю 105 189, 40 грн згідно наступних товарно-транспортних накладних:

- № КЛО41111 від 09.11.2021 - вага поставленого товару 29, 720 т., що згідно видаткової накладної № 10659 від 09.11.2021, № 10660 від 09.11.2021 на загальну суму 10 543, 50 грн;

- № КЛО41474 від 11.11.2021 - вага поставленого товару 30 т, що згідно видаткової накладної № 10767 від 11.11.2021, № 107680 від 11.11.2021 на загальну суму 10 650 грн;

- № КЛО048013 від 22.11.2021 - вага поставленого товару 30 т., що згідно видаткової накладної № 11171 від 22.11.2021, № 11172 від 22.11.2021 на загальну суму 10 650 грн;

- № КЛО58005 від 02.12.2021 - вага поставленого товару 29, 82 т., що згідно видаткової накладної № 11541 від 02.12.21 становить 14 313, 60 грн;

- № КЛО52825 від 15.12.2021 - вага поставлено товару 28, 230 т., що згідно видаткової накладної № 11971 від 15.12.2021 становить 7 057, 50 грн;

- № КЛО43662 від 05.01.2022 - вага поставлено товару 30 т, що згідно видаткової накладної № 8 від 05.01.2022 становить 7 500 грн;

- № КЛО53247 від 10.02.2022 - вага поставлено товару 30 т., що згідно видаткової накладної № 372 від 10.02.2022 становить 7 500 грн.;

- № КЛО53198 від 11.02.2022 - вага поставлено товару 29, 46 т., що згідно видаткової накладної № 394 від 11.02.2022 становить 14 140, 80 грн;

- № КЛО41833 від 19.02.2022 - вага поставлено товару 32, 880 т., що згідно видаткової накладної № 531 від 19.02.2022 становить 15 782, 40 грн;

- № КЛО41655 від 19.02.2022 - вага поставлено товару 20, 740 т., що згідно видаткової накладної № 532 від 19.02.2022 становить 7 051, 60 грн.

Судом встановлено, що вказані вище товарно-транспортні накладні містять підпис особи вантажоодержувача (Відповідача), що відповідно до пункту 5.6. Договору підтверджує перехід права власності на товар до Відповідача, є належним доказом передачі товару Позивачем та приймання його Відповідачем без зауважень та застережень.

З огляду на викладене, враховуючи отримання Відповідачем товару у останнього виник обов`язок з його оплати у відповідності до пункту 3.1. Договору.

Суд вказує, що зазначені вище видаткові накладні не підписані Відповідачем, всупереч тому, що останні надсилалися на його адресу разом з листом вимогою № 03-02 від 03.03.2023 про необхідність погашення існуючої заборгованості.

Докази направлення листа вимоги № 03-02 від 03.03.2023 наявні в матеріалах справи.

Згідно доводів Позивача, які не заперечуються Відповідачем, останнім на користь Позивача за даним Договором сплачено суму 61 350, грн, а відтак непогашеною залишається сума 43 839, 40 грн.

З огляду на те, що станом на дату звернення до суду з позовом Відповідачем не сплачено вартість поставленого товару, а відтак прострочено виконання господарського зобов`язання, Позивачем здійснено на підставі пункту 6.2. Договору нарахування за період з 23.02.2022 по 23.08.2022 пені - 7 242, 51 грн, та штрафу в розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару - 10 959, 85 грн.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять заперечень щодо заявлених Позивачем вимог, а також не містять доказів на їх спростування.

У якості доказів понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу Позивачем до матеріалів справи надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5185 від 29.08.2012, ордер серії АА № 1284309 від 13.03.2023, договір про надання правової допомоги від 01.03.2023, звіт про виконання доручення за договором про надання правової допомоги від 20.04.2023 та видатковий ордер від 20.04.2023 на суму 16 900 грн.

Пунктом 7 договору про надання правової допомоги від 01.03.2023 закріплено, що гонорар адвоката визначається з розрахунку 2 600 грн за годину роботи.

Згідно складеного адвокатом звіту про виконання доручення за договором про надання правової допомоги від 20.04.2023 адвокатом виконано наступні роботи:

- аналіз документів, що регулюють взаємовідносини сторін, збирання та систематизація доказів - 2,5 години;

- підготовка позовної заяви та систематизація позовних матеріалів - 3,5 години;

- підготовка та подання інших процесуальних документів - 0,5 години.

Відтак, Позивачем заявлено до відшкодування за 6, 5 годин затраченого часу 16 900 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд вказує, що в матеріалах справи відсутні заперечення Відповідача щодо суми заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою від є договором поставки.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи встановлені судом обставини та проаналізувавши умови Договору, суд вказує, що саме товарно-транспортна накладна є належним та достатнім доказом задля підтвердження факту передачі товару Позивачем Відповідачу, а відтак і виникнення у останнього обов`язку здійснити його оплату в повному обсязі, докази чого в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відтак, враховуючи відсутність доказів належного виконання Відповідачем умов Договору в частині оплати поставленого Позивачем товару, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення суми основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується нарахування пені та штрафу на існуючу суму заборгованості суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Проаналізувавши наданий Позивачем розрахунок пені суд зазначає, що Позивачем невірно визначено дату початку здійснення такого нарахування, оскільки 23.02.2022 є останнім банківським днем, протягом якого Відповідач мав право здійснити погашення заборгованості в розмірі 43 839, 40 грн, а відтак саме з 24.02.2022 у Відповідача існує прострочення на суму 43 839, 40 грн.

Водночас, враховуючи межі заявлених Позивачем вимог та здійснивши перерахунок суми нарахованої пені, суд дійшов висновку, що остання в розмірі 7 242, 51 грн нарахована правомірно та є арифметично вірною, так само як і сума нарахованого штрафу в розмірі 10 959, 85 грн.

Стосовно заявлених Позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 900 грн. суд зазначає наступне.

Так, статтею 123 ГПК України закріплено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши наданий Позивачем звіт про виконання доручення за договором про надання правової допомоги від 20.04.2023 суд зазначає, що включання адвокатом до переліку наданих послуг такої послуги як «підготовка та подання інших процесуальних документів» із затратою 0,5 годин часу та покладення таких витрат на Відповідача є неправомірним оскільки, на переконання суду, не вбачається за можливе встановити за складання якого саме процесуального документу адвокатом нараховано 1 300 грн, а відтак така послуга є не конкретизованою та по суті абстрактною.

Враховуючи відсутність заперечень Відповідача щодо розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, фіксовану вартість погодинної оплати послуг адвоката та з огляду на зазначені вище висновки суду, суд вважає правомірною та такою, що підлягає покладенню та відшкодуванню Відповідачем суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 600 грн.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини за сукупністю наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено умови Договору в частині здійснення оплати за поставлений товар, а відтак позов підлягає задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лекора» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергостандарт-СП» (вул. Грушевського, 28/2, н/п. 43, м. Київ, 01021; ідентифікаційний код 33636841) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лекора» (вул. П. Мирного,11, офіс 2/9, м. Київ, 01011; ідентифікаційний код 43317636) основний борг - 43 839 (сорок три тисячі вісімсот тридцять дев`ять) грн 40 коп, штраф - 10 959 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 85 коп, пеню - 7 242 (сім тисяч двісті сорок дві) грн 51 коп., витрати на професійну правничу допомогу - 15 600 (п`ятнадцять тисяч шістсот) грн, судовий збір - 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

3. В задоволенні іншої частини витрат Позивача на професійну правничу допомогу - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 29.05.2023

Суддя Антон ПУКАС