ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2023 р. Справа№ 910/10329/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання Бондар Л.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 11.05.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2023

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023

у справі № 910/10329/22 ( суддя - Удалова О.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Факел"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 407 875,29 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Приватне акціонерне товариство «Факел» (далі - позивач, ПрАТ «Факел») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - відповідач, АТ «Укртрансгаз», скаржник) про стягнення 407 875,29 грн, отриманих останнім за банківською гарантією, наданою в межах виконання договору від 20.11.2018 № (далі - Договір).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним виконані умови Договору, а тому кошти, стягнуті з нього за банківською гарантією, підлягають поверненню.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 у справі № 910/10329/22 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Приватного акціонерного товариства "Факел" 407 875 грн 29 коп. коштів, сплачених як забезпечення виконання договору, отриманих за банківською гарантією, та 6 118 грн 13 коп. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що утримання відповідачем банківської гарантії не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи на повне виконання позивачем Договору та стягнення АТ «Укртрансгаз» пені та штрафу за допущене прострочення зі сторони ПАТ «Факел» (справа № 911/1026/20).

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі № 910/10329/22 заяву Приватного акціонерного товариства "Факел" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Приватного акціонерного товариства "Факел" 20 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції вважав за можливе зменшити розмір витрат на правову допомогу до 20 000,00 грн, а в задоволенні заяви щодо покладення на відповідача гонорару в розмірі 20 000,00 грн судом першої інстанції відмовлено, залишивши такі витрати за позивачем.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 та відкрити апеляційне провадження у справі № 910/10329/22. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 у справі № 910/10329/22 повністю. Прийняти нове рішення у справі № 910/10329/22, яким у задоволенні позовних вимог ПрАТ " Факел" відмовити у повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору, понесені АТ "Укртрансгаз" при оскарженні судового рішення, покласти на ПрАТ "Факел".

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам грубого порушення позивачем умов Договору, а саме п.п. 1.1, 5.1, 6.1, 6.6, 7.1 та преюдиційним обставинам, встановленим у судових рішеннях у справі №911/1026/20, що суперечить принципу належності виконання зобов`язання.

При цьому скаржник звертає увагу на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 10.11.2022 у справі №910/11504/21.

Водночас, скаржник стверджує про безпідставне посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду у справі №910/6433/18.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 та відкрити апеляційне провадження у справі № 910/10329/22. Скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі № 910/10329/22 повністю. Прийняти нове додаткове рішення у справі № 910/10329/22, яким у задоволенні клопотання ПрАТ "Факел" про стягення витрат на професійну правничу допомогу відмовити в повному обсязі. У випадку задоволення клопотання ПрАТ "Факел" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу на 95 відсотків.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у додатковому рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з урахуванням усіх аспектів та нескладність цієї справи, скаржник вважає, що суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні вказаного клопотання ПрАТ «Факел» або зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу щонайменше на 95% від попередньо заявленої суми витрат на таку допомогу представника ПрАТ «Факел».

Також скаржник зазначає, що представником позивача не було надано: детального опису робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, із зазначенням витраченого часу; доказів фактичних витрат позивача на правничу допомогу (платіжна інструкція, меморіальний ордер та інші банківські документи) тощо.

Узагальнені доводи відзиву на апеляіійну скаргу, письмові пояснення та клопотання учасників апеляційної інстанцї

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги на рішення, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 17.04.2023, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що тендерна документація АТ «Укртрансгаз» не містить такої умови неповернення забезпечення виконання договору про закупівлі, як неналежне виконання умов договору.

Також позивач зазначає, що документами, наявними в матеріалах справи, підтверджено виконання позивачем договору в повному обсязі, у зв`язку із чим, забезпечення виконання договору про закупівлю підлягає поверненню.

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги на додаткове рішення, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 28.04.2023, зазначає, що додаткове рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і додаткове рішення слід залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення зводяться до того, що з приводу доказів витрат на правничу допомогу вже сформувалась відповідна правозастосовна практика, яка, в тому числі, полягає у відсутності необхідності надавати детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом із зазначенням витраченого адвокатом часу.

Також позивач зазначає, що твердження відповідача про те, що відсутність доказу фактичних витрат позивача на правничу допомогу виключає можливість відшкодування таких витрат, також не ґрунтується на нормах права та суперечить усталеній у цих правовідносинах судовій практиці.

14.04.2023 через відділ документального забезпечення суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких Товариство вказало, зокрема, що:

- порушення умов Договору зі сторони відповідача мало місце до укладення угоди від 18.12.2019 № -D (далі - Угода);

- відповідно до абзацу другого пункту 5 Угоди до Товариства не переходить право вимоги за банківською гарантією, оскільки АТ «Укртрансгаз» було пред`явлено грошові вимоги до банку-гаранта за такою банківською гарантією.

05.05.2023 через відділ документального забезпечення суду від третьої особи надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

05.05.2023 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

05.05.2023 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої останній просить стягнути з відповідача на свою користь 20 000,00 грн. судових витрат на професійну правову допомогу.

10.05.2023 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого останній просить у задоволенні клопотання ПрАТ "Факел" про стягення витрат на професійну правничу допомогу відмовити в повному обсязі. У випадку задоволення клопотання ПрАТ "Факел" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу на 95 відсотків.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" у справі № 910/10329/22 передано колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Гаврилюк О.М., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2023 витребувано справу № 910/10329/22 у Господарського суду міста Києва, відкладено вирішення питань пов`язаних з рухом апеляційної скарги.

03.04.2023 справа № 910/10329/22 надійшла на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 у справі № 910/10329/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 11.05.2023.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головоючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 17.04.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" у справі № 910/10329/22 передано колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Гаврилюк О.М., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 по справі №910/10329/22. Об`єднано апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 в одне апеляційне провадження. Розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 вирішено здійснювати у раніше призначену дату та час, а саме 11.05.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про проведення судового засідання в режимі відео конференції поза межами суду.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 11.05.2023 з`явився представник відповідача (скаржника), який підтримав апеляційні скарги з викладених у ній підстав та просив оскаржувані рішення скасувати.

У судове засідання 11.05.2023 з`явився представник позивача, який проти доводів апеляційних скарг заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувані рішення без змін як такі, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання 11.05.2023 з`явився представник третьої особи, який надав пояснення по суті апеляційніх скарг.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.01.2018 АТ «Укртрансгаз» (далі - замовник) і ПАТ «Факел» (далі - підрядник) укладено Договір, відповідно до умов якого:

- підрядник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, відповідно до кошторисної документації, вимог чинних нормативних документів, на свій ризик виконати за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити наступну роботу: Лот 6 «Ремонт систем одоризації газу на ГРС с. Єремієвка; ГРС смт Тарутине; ГРС с. Новоградівка; ГРС с. Городнє Одеського ЛВУМГ УМГ «Прикарпаттрансгаз» (роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва) (пункт 1.1 Договору);

- підрядник повинен приступити до виконання робіт з моменту підписання Договору і виконати роботи, передбачені пунктом 1.1 Договору, в строки, визначені календарним планом, який є невід`ємною частиною Договору (пункт 5.1 Договору);

- підрядник зобов`язаний виконати всі роботи в повному обсязі у строк, що передбачений умовами Договору (пункт 6.6.1 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.10.2019 (пункт 10.1 Договору).

Листом від 03.12.2019 № 03-1/2-4/7105 банк повідомив позивача про отримання вимоги AT «Укртрансгаз» від 28.11.2019 № 2601ВИХ-19-2906 по банківській гарантії від 13.11.2018 № 21950/18-ГВ про сплату гарантійної сумі в розмірі 407 875,29 грн, у зв`язку з настанням гарантійного випадку - принципал (ПАТ «Факел») неналежно виконав свої зобов`язання за Договором, а саме: порушив строки виконання робіт. З вказаним листом банк надав копію письмової вимоги AT «Укртрансгаз» від 28.11.2019 № 2601/ВИХ-19-2906.

Платіжним доручення від 09.12.2019 № 243565 банк сплатив відповідачу 407 875,29 грн по гарантії №21950/18-ГВ, про що повідомив позивача листом від 13.12.2019 № 05-1/2/7409 з повторною вимогою про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії.

Листом від 11.02.2020 № 03-9/02/745 банк повідомив позивача та відповідача, що повернення суми за банківською гарантією № 21950/18-ГВ, після виконання Договору, має здійснюватися на користь позивача.

18.12.2019 AT «Укртрансгаз» (далі - первісний замовник), ПАТ «Факел» (далі - сторона-3) та Товариством (далі - новий замовник) укладено Угоду про заміну сторони у зобов`язанні, що виникло на підставі Договору.

Відповідно до пункту 3 Угоди сторони домовились замінити сторону - АТ «Укртрансгаз» у зобов`язанні на нову сторону - Товариство з дати відступлення права вимоги за зобов`язанням. При цьому, первісний замовник, новий замовник та сторона-3 підписанням цієї Угоди надають свою згоду на таку зміну сторони у зобов`язанні.

Згідно з пунктом 2 Угоди датою відступлення права вимоги за зобов`язанням сторони визнають дату підписання Товариством акту приймання-передачі Державного майна газотранспортної системи, що використовується у процесі провадження діяльності із транспортування природного газу магістральними трубопроводами, про що новий замовник повинен письмово повідомити сторону-3 не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання цього акту.

Відповідно до пункту 3 Угоди первісний замовник надає новому змовнику всі права вимоги до сторони-3 за зобов`язанням, які виникли на момент та після дати відступлення права вимоги за зобов`язанням. Новий замовник після дати відступлення права вимоги за зобов`язанням отримує всі права первісного замовнику за зобов`язанням, що існували на момент переходу таких прав крім прав вимоги, зазначених в абзаці другому цього пункту.

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем робіт за Договором, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт, копії яких долучені до матеріалів справи.

Листом від 04.08.2022 № 106/518 ПАТ «Факел» звернувся до третьої особи з проханням підтвердити повне виконання Договору та про відсутність у Товариства як замовника за Договором претензій до позивача щодо обсягів та якості виконання робіт за Договором.

У відповідь на вказаний лист Товариство листом від 11.08.2022 № ТОВВИХ-22-8518 підтвердило, що згідно з умовами Договору підрядник (ПАТ «Факел») виконав, а замовник прийняв визначені предметом Договору роботи, претензій до позивача з приводу обсягів та якості виконання робіт за договором Товариством не заявлено.

Оскільки ПАТ «Факел» Договір виконано, то, на переконання позивача, отримана відповідачем банківська гарантія має бути повернута в силу приписів статті 26 Закону України «Про публічні закупівлі».

У свою чергу, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач порушив строки виконання робіт, що встановлено постановою апеляційної інстанції у справі № 911/1026/20, а тому відсутні підстави для повернення банківської гарантії.

Так, постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2020 у справі № 911/1026/20 за позовом АТ «Укртрансгаз» до ПАТ «Факел» про стягнення 282 619,63 грн пені та 26 633,89 грн штрафу, які нараховані у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за Договором, встановлено, зокрема, таке:

- з урахуванням вимог пункту 5.1 Договору та погодженого сторонами плану виконання, кінцевий строк виконання вимог розділу 3 погодженого плану визначено 18.06.2019;

- з порушенням строку на період з 19.06.2019 по 16.07.2019 виконані роботи вартістю 7 554 440,68 грн (за актами приймання виконаних робіт за липень 2019 року: № 5, № 6, № 7, № 8).

У силу приписів частини четвертої статті 75 ГПК України вказані обставини мають преюдиційний характер у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Як вірно вказано судом першої інстанції та не заперечується учасниками апеляційного провадження, укладений сторонами Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що Договір укладено сторонами за результатами проведеної процедури закупівель робіт.

На виконання умов Тендерної документації позивачем було надано відповідачу банківську гарантію від 13.11.2018 № 21950/18 ГВ у розмірі 407 875,29 грн.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією.

Згідно зі статтею 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частини першої статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Слід зазначити, що у даному випадку позивачем належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами підтверджено повне виконання Договору.

Відповідно до положень частини першої статті 26 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції, що діяла на дату укладання Договору) замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Згідно з частиною другої статті 22 вказаного Закону тендерна документація повинна містити розмір, вид, строк та умови надання, умови повернення та неповернення забезпечення виконання договору про закупівлю (якщо замовник вимагає його надати).

У свою чергу, пунктом 6 розділу VI тендерної документації AT «Укртрансгаз» передбачено умови повернення забезпечення виконання договору, а саме: замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсним та у випадках, передбачених статтею 37 Закону України "Про публічні закупівлі", а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Отже, приписами Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції, що діяла на дату укладання Договору) та умовами тендерної документації чітко визначено обов`язок відповідача повернути банківську гарантію у розмірі 407 875,29 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на висновки Верховного Суду викладені у справі №910/11504/21 та у справі №910/10597/21, оскільки, як вбачається зі змісту даних судових рішень тендерні документації АТ «Укртрансгаз», які були предметом розгляду в даних справах, містили таку умову неповернення забезпечення виконання договору, як, невиконання або неналежне виконання учасником-переможцем прийнятих на себе зобов`язань відповідно до умов догвоору прозакупівлю.

Натомість, як зазначалось колегією суддів вище, у спірних правовіднсонах умови щодо неповернення забезпечення виконання договору про закупівлю в тендерній документації відсутні, а питання забезпечення виконання договору про закупівлю не врегульовано в договорі, укладеному між позивачем та відповідачем, у зв`язку із чим таке питання підлягає регулюванню чинними на той час нормами права, викладеними в ч.1 ст. 36 ЗУ «Про публічні закупівлі».

Разом з тим, суд першої інстанції цілком обґрунтовано звернувся до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 910/6433/18.

Так, Верховний Суд, скасовуючи судові рішення та направляючи справу на новий розгляд вказав, зокрема, таке:

- згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

- статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

- відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією;

- замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин (частина друга статті 26 зазначеного Закону);

- відносини сторін врегульовані договором, за яким позивач взяв на себе обов`язок поставити обумовлену продукцію належної якості та кількості, в термін, передбачений цим договором/специфікацією, а відповідач - прийняти та оплатити вартість цього товару;

- так, за умовами зазначеного договору у позивача виникало зобов`язання сплатити відповідачу забезпечення виконання договору, яке ним було виконано, це підтверджується матеріалами справи та сторонами не оспорюється, разом з тим, згідно з пунктом 11.1.1 цього договору відповідач взяв на себе обов`язок повернути дану суму забезпечення виконання не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження належного виконання договірних зобов`язань за якістю та кількістю;

- суди попередніх інстанцій, встановивши повне виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, зокрема, позивача щодо поставки продукції в повному обсязі, дійшли передчасних висновків щодо наявності у відповідача права не повертати спірну суму забезпечення виконання договору, сплачену позивачем, пославшись на прострочення останнім терміну поставки продукції;

- при цьому, суди обох інстанцій не звернули належної уваги на умови зазначеного договору, зокрема пункту 7.3.2, яким передбачена відповідальність постачальника за порушення строків поставки, а саме у позивача виникає обов`язок сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості;

- проте, суди залишили поза увагою і те, що іншої відповідальності за порушення постачальником строків поставки продукції, а ніж визначена у пункті 7.3.2, вказаним договором поставки та додатками до нього сторони не передбачили;

- таким чином, вирішуючи даний спір про наявність чи відсутність підстав щодо зобов`язання відповідача повернути позивачу спірну суму гарантійного платежу, яка на час розгляду даної справи судом ним не повернута, суди першої або апеляційної інстанцій повинні були врахувати наведені вище норми права, належним чином дослідити зміст пунктів 11.1.1, 11.3.1 зазначеного правочину, а також врахувати факт виконання позивачем свого обов`язку щодо поставки товару, який, в свою чергу, отримано відповідачем без будь-яких зауважень, проте зазначеного судами обох інстанцій при розгляді даної справи здійснено не було;

- відтак, суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позову про повернення спірної суми забезпечення виконання договору у зв`язку з необґрунтованістю заявлених вимог, оскільки саме позивачем неналежно виконанні умови договору та прострочено термін поставки товару, оскільки такі висновки судів попередніх інстанцій не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та встановлених ними дійсних обставинах справи.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що стаття 3 ЦК України містить таку засаду цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність.

Так, зобов`язання повинні ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 49/38-09).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що утримання відповідачем банківської гарантії не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи на повне виконання позивачем Договору та стягнення АТ «Укртрансгаз» пені та штрафу за допущене прострочення зі сторони ПАТ «Факел» (справа № 911/1026/20).

Підсумовуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного та обгрнутованого висновку про задоволення позовних вимог.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, 10.02.2023 від Приватного акціонерного товариства "Факел" до суду першої інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій останній просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

Так, у позовній заяві в попередньому (орієнтованому) розрахунку судових витрат зазначалось про понесення витрат на правничу допомогу, орієнтований розмір яких може становити 20 000,00 грн.

У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем надано:

- договір № 1/2018 від 02.07.2018, укладений між позивачем (замовник) та Адвокатським об`єднанням «Лекс Груп»;

- додаткову угоду № 1 від 31.07.2018 до вказаного договору;

- додаткову угоду № 2 від 02.10.2019 до вказаного договору;

- додаткову угоду № 3 від 10.12.2020 до вказаного договору;

- додаткову угоду № 4 від 31.05.2022 до вказаного договору;

- додаткову угоду № 5 від 15.06.2022 до вказаного договору;

- додаткову угоду № 5.1 від 15.09.2022 до вказаного договору;

- додаткову угоду № 6 від 28.12.2022 до вказаного договору;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 30.01.2023;

- ордер серії АА № 125 1629 від 16.11.2022;

- свідоцтво № 4970 від 29.05.2012.

Заперечуючи проти ухвалення додаткового рішення та покладення витрат на правничу допомогу на нього, відповідач вказав, що понесені позивачем витрати є неспівмірними зі складністю такої справи, розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям розумної необхідності таких витрат, у зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні заяви про покладення таких витрат на відповідача, а у випадку задоволення вказаного клопотання - зменшити розмір витрат на 95 відсотків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з ордеру серії АА № 125 1629 від 16.11.2022, останній виданий Адвокатським об`єднанням «Лекс Груп» адвокату Коваленко М.О. на представництво інтересів позивача, зокрема, в Господарському суді міста Києва.

Відповідно до укладеного між позивачем та об`єднанням договору № 1/2018 від 02.07.2018 останнє приймає на себе зобов`язання з надання замовнику юридичних послуг, зокрема, надання послуг щодо захисту інтересів замовника та представництва замовника, в загальних, господарських та адміністративних судах всіх інстанцій, а також всіх органах державної влади (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 3.2 договору за надання юридичних послуг замовник здійснює оплату послуг виконавця, конкретний розмір та порядок сплати яких сторони узгоджують у додатках до договору.

Відповідно до п. 3.5 договору змовник здійснює оплату за надані юридичні послуги протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Як погоджено в п. 9.1, вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019.

Додатковою угодою № 2 від 02.10.2019 сторонами вирішено продовжити дію договору до 31.12.2022.

Додатковою угодою № 5 від 15.06.2022 сторонами погоджено представництво інтересів позивача у судовій справі щодо стягнення на його користь суми банківської гарантії, отриманої відповідачем на підставі договору на виконання робіт № від 03.01.2019, а також вартість послуг.

Додатковою угодою № 5.1 від 15.09.2022 сторонами погоджено, що представництво інтересів позивача у судовій справі щодо стягнення на його користь суми банківської гарантії, отриманої відповідачем на підставі банківської гарантії № від 20.11.2018.

Пунктом 5 вказаної додаткової угоди сторонами погоджено, що види та вартість послуг становить, зокрема, підготовка позовної заяви, інших процесуальних документів, супроводження та представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції - 40 000,00 грн (без ПДВ).

Вартість послуг за надання правової допомоги, зазначених в п. 5 додаткової угоди у вигляді фіксованої суми, сплачується клієнтом незалежно від обсягу послуг та витраченого часу.

Відповідно до п. 9 додаткової угоди клієнт здійснює оплату за надану правову допомогу протягом 30 календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Додатковою угодою № 6 від 28.12.2022 дію договору продовжено до 31.12.2023.

Відповідно до акту № 1/5.1 від 30.01.2023 об`єднанням у справі № 910/10329/22 надано, а позивачем прийнято юридичні послуги, передбачені п. 5 додаткової угоди № 5.1 від 15.09.2022, а саме:

- дослідження та аналіз судової практики, пошук правових позицій Верховного Суду;

- формування правової позиції на підставі аналізу норм права;

- підготовка та подання позовної заяви;

- розгляд та оцінка на предмет обґрунтованості відзиву на позов;

- розгляд та оцінка на предмет обґрунтованості пояснень третьої особи;

- підготовка та подання до суду відповіді на відзив;

- підготовка та подання до суду письмових пояснень;

- підготовка та подання до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи;

- підготовка та подання до суду заяви про відшкодування витрат за надану правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 вказаного акту вартість послуг за надання правової допомоги, зокрема, підготовка позовної заяви, інших процесуальних документів, супроводження представництва в суді 1 інстанції становить 40 000,00 грн (без ПДВ).

Сторони підтверджують, що на момент підписання даного акту зобов`язання адвокатського об`єднання за додатковою угодою № 5.1 від 15.09.2022 виконані належним чином, своєчасно та в повному обсязі.

Заперечуючи проти покладення на відповідача витрат у такому розмірі, відповідачем вказується, що позивачем не доведено документально понесення ним таких витрат, а також те, що розмір таких витрат не відповідає критеріям співмірності з обсягом виконаних робіт, часом, витраченим на такі роботи, та складністю справи, крім того, витрати не відповідають критерію розумності, у зв`язку з чим просить відмовити позивачу в задоволенні заяви, а у випадку наявності підстав для задоволення клопотання - зменшити розмір витрат на правничу допомогу на 95 відсотків.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).

За вказаних обставин, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги твердження відповідача, що позивачем не доведено документально понесення ним витрат на правничу допомогу, оскільки за умовами договору та додаткових угод до нього, укладених між позивачем та об`єднанням, розмір витрат є погодженим між його сторонами в додатку до договору та акті про надання правової допомоги, необхідність оплати погоджена сторонами в п. 9 додаткової угоди № 5.1 від 15.09.2022, тобто такі витрати мають бути сплачені позивачем на користь об`єднання протягом 30 календарних днів з дати підписання сторонами акту.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Водночас, у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи", колегія суддів вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Водночас, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн, який заявлений відповідачем до стягнення з позивача, є завищеним з огляду на наступне.

Так, розмір гонорару сторонами погоджено у фіксованому розмірі незалежно від кількості поданих документів, витраченого часу та результатів розгляду справи.

Водночас, суд зазначає що в додатковій угоді № 5.1 від 15.09.2022 сторонами не узгоджувались всі юридичні послуги, прийняті в подальшому за актом.

Крім того, суд зазначає, що в п. 1 такого акту від 30.01.2023 є дублюючі послуги, зокрема, без дослідження та аналізу судової практики та формування правової позиції неможливо складання позовної заяви, а без розгляду та оцінки відзиву та пояснень третьої особи неможливо подати відповідь на відзив та пояснення.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, в попередньому (орієнтованому) розрахунку суми судових витрат, наведеному в позовній заяві, позивачем вказано про понесення ним витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

При цьому, в додатковій угоді № 5.1 від 15.09.2022 вже був погоджений розмір витрат на правничу в суді першої інстанції в розмірі 40 000,00 грн.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстцнії, що позивачем не доведено неможливість передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку та звернення до суду з позовом.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів не приймаються заперечення відповідача, в яких останній просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу на 95%, оскільки при зменшення такої суми на 95% фактично сума витрат на правничу допомогу становитиме 2 000,00 грн., що не відповідає критерію розумності та справедливості.

Водночас, відхиляючи доводи апеляційної скарги, що відсутність доказу фактичних витрат позивача на правничу допомогу виключає можливість відшкодування таких витрат, колегія суддів зазначає, що такі твердження не ґрунтуються на нормах права та суперечить усталеній судовій практиці, оскільки, судові витрати, у разі підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості, можуть бути стягнуті судом незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу до 20 000,00 грн, а в задоволенні заяви щодо покладення на відповідача гонорару в розмірі 20 000,00 грн судом першої інстанції правомірно відмовлено.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційних скаргах, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційних скаргах обставин.

Водночас, як зазначалось колегією суддів вище, 05.05.2023 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої останній просить стягнути з відповідача на свою користь 20 000,00 грн. судових витрат на професійну правову допомогу.

10.05.2023 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого останній просить у задоволенні клопотання ПрАТ "Факел" про стягення витрат на професійну правничу допомогу відмовити в повному обсязі. У випадку задоволення клопотання ПрАТ "Факел" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу на 95 відсотків.

Колегією суддів встановлено, що позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення додано акт приймання-передачі наданих послуг від 03.05.2023.

Зі змісту вказано акту вбачається наступне:

Адвокатське об`єднання «ЛЕКС ГРУП» (далі - Адвокатське об`єднання) в особі Голови Базилевського Сергія Борисовича, який діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та

Приватне акціонерне товариство «ФАКЕЛ», яке іменується у подальшому «Клієнт», в особі Генерального директора Севостьянова Юрія Борисовича, який діє на підставі статуту, з другої сторони, далі при спільному згадуванні - «Сторони», на виконання Додаткової угоди від 15.09.2022 №5.1 до Договору про надання юридичних послуг № 1/2018 від 02.07.2018 року (надалі - Договір) склали цей акт приймання-передачі наданих, послуг.

Адвокатське об`єднання у справі № 910/10329/22 надало, а Клієнт прийняв юридичні послуги, передбачені п. 5 Додаткової угоди від 15.09.2022 № 5.1 до Договору, укладеної на підставі пункту 1.2 Договору, а саме:

- вивчення та аналіз рішення Господарського суду м. Києва від 02.02.2023 №910/10329/22;

- розгляд та оцінка на предмет обгрунтованості апеляційної скарги AT «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду м. Києва від 02.02.2023 №910/10329/22;

- розгляд та оцінка на предмет обгрунтованості письмових пояснень третьої особи, поданих ТОВ ОГТСУ до Північного апеляційного господарського суду;

- підготовка та подання до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу AT «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду м. Києва від 02.02.2023 №910/10329/22;

- вивчення та аналіз додаткового рішення Господарського суду м. Києва від 09.03.2023 №910/10329/22;

- розгляд та оцінка на предмет обгрунтованості апеляційної скарги AT «Укртрансгаз» на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 09.03.2023 №910/10329/22;

- підготовка та подання до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу AT «Укртрансгаз» на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 09.03.2023 №910/10329/22;

- підготовка та подання до суду заяви про відшкодування витрат за надану професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції;

-участь в судових засіданнях в Північному апеляційному господарському суді.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди від 15.09.2022 № 5.1 до Договору про надання юридичних послуг від 02.07.2018 № 1/2018 вартість послуг за надання правової допомоги, зокрема, підготовка процесуальних документів, супроводження та представництво інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції становить 20 000,00 (двадцять тисяч) грн.,00 коп. (без ПДВ).

Сторони взаємно підтверджують, що на момент підписання даного Акту зобов`язання Адвокатського об`єднання за Додатковою угодою від 15.09.2022 № 5.1 до Договору, укладеною на підставі п. 1.2 Договору про надання юридичних послуг № 1/2018 від 02.07.2018 року, в частині підготовки процесуальних документів, супроводження та представництво інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції у справі № 910/10329/22, виконані належним чином, своєчасно і в повному обсязі.

Верховний Суд у постановах від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, від 13.08.2019 у справі № 908/1654/18, зауважив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зазначає, що існування обставин, які є підставами для зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката, зацікавлена сторона (відповідач в даному випадку) доводить суду належними та допустимими доказами при поданні заяви про зменшення розміру адвокатських витрат.

Водночас, колегією суддів надано правову оцінку письмовим запереченням відповідача щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, проте, доводи викладені в даних запереченнях колегією суддів відхиляються як необґрунтовані та такі, що спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, доводи відповідача у своїх запереченнях щодо того, що 20 000,00 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу є не співрозмірними зі складністю справи, на переконання колегії суддів, є нічим іншим як припущеннями самого відповідача, які не обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Також, відхиляються доводи відповідача щодо того, що представником позивача не було надано суду апеляційної інстанції жодного доказу фактичних витрат позивача на правничу допомогу (платіжна інструкція, меморіальний ордер тощо), що виключає можливість відшкодування таких витрат, оскільки, як зазначалось колегією суддів вище, судові витрати, у разі підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості, можуть бути стягнуті судом незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

З огляду на вищевикладене, а також зважаючи на те, що заявником доведено понесення витрат на правову допомогу, а в свою чергу, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для зменшення розміру таких витрат, колегія суддів дійшла до переконання, що заява Приватного акціонерного товариства "Факел" про прийняття додаткового рішення в частині судових витрат у справі №910/10329/22 підлягає задоволенню в сумі 20 000,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваних рішеннях, оскаржувані рішення ухвалені з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі № 910/10329/22, за наведених скаржником доводів апеляційних скарг.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 у справі № 910/10329/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 у справі № 910/10329/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Укртрансгаз".

4. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі № 910/10329/22- залишити без задоволення.

5. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі № 910/10329/22 - залишити без змін.

6. Заяву Приватного акціонерного товариства "Факел" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.

7. Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, код 30019801) на користь Приватного акціонерного товариства «Факел» (08500, Київська область, м. Фастів, Промвузол, код 04601496) 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

8. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

9. Матеріали справи №910/10329/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 30.05.2023. (після виходу суддів Ткаченка Б.О. та Гаврилюка О.М. з відпустки)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

С.О. Алданова