ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 Справа № 917/390/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Марвел профіт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод

про стягнення 167 323,13 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Марвел профіт" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" про стягнення 167 323,13 грн, у тому числі: 144 080,00 грн основного боргу за товару, поставлений згідно з договором поставки від 09.08.2022, 21073,86 грн пені, 2169,27 грн - інфляційних втрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за поставлений товар.

Ухвалою суду від 24.03.2023 було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Зокрема було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов (а.с.43-44).

Ухвала від 24.03.2023 вручена відповідачу 21.04.2023, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.46). Отже, кінцевий строк для подачі відзиву 08.05.2023.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно із ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені,- встановлюються судом.

Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі суд вчинив такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2023 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с. 23-24).

Ухвалою від 15.03.2023 суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків (а.с. 26-27). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.31-33).

Ухвалою від 24.03.2023 суд відкрив провадження у справі № 917/390/23, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.43-44).

Про відкриття провадження у справі та розгляд справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.46) про вручення ухвали від 24.03.2023.

Про відкриття провадження у справі та розгляд справи позивач повідомлений належним чином.

Ухвала від 24.03.2023 надіслана на офіційну електронну адресу представника позивача у системі Електронний суд та ним отримано 24.03.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 24.03.2023 (а.с.45).

Відповідно до п. 2 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

В ч. 7 ст. 242 ГПК України вказано, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до пункту 2 § 2 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII окремі підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати після опублікування оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС, яке має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Оголошення надруковане у газеті "Голос України" № 168 (7668) від 04 вересня 2021 року та на сайті Судова влада України, підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно починають функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

З початком функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС відповідно до вимог процесуального законодавства адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Враховуючи викладене, з початком функціонування підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд», зазнав змін, зокрема, порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 17.1, 17.5, 17.6, 17.14, 17.16 підпункту 17 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Офіційна електронна адреса відповідно до підпункту 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення), це: сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до пункту 17 підрозділу 1 розділу III Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд насилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Інформація про надходження до Електронного кабінету відомостей та документів про результати розгляду справ додатково може надсилатися користувачу у вигляді повідомлення на електронну пошту. Дані про електронну пошту зазначаються користувачем у профілі його Електронного кабінету (пункт 38 підрозділу 2 розділу III Положення).

Отже, ухвала від 24.03.2023 доставлена позивачу в установленому порядку, що підтверджено довідкою із системи Електронний суд.

Також вказана ухвала надсилалися на електронну пошту позивача та його представника, вказану у позові.

На офіційному сайті Господарського суду Полтавської області 12.04.2023 суд розмістив відповідне оголошення про розгляд цієї справи.

Отже, сторони належно повідомлені про розгляд цієї справи у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

В зв`язку з необхідністю належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, для надання можливості сторонам реалізувати право на подання доказів та пояснень щодо спірних правовідносин, для забезпечення процесуальних прав сторін та з метою об`єктивного дослідження обставин справи, прийняття рішення суд відклав на розумний строк.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Марвел профіт" (далі позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" (далі відповідач, покупець) укладено договір поставки від 09.08.2022 (далі Договір; а.с.10-14).

Згідно з п.1.1. Договору позивач (постачальник) зобов`язується передати у встановлені терміни товар у власність покупця відповідно до поданого покупцем замовлення, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов даного договору.

Згідно з п.1.2. Договору право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Згідно з п. 2.5. Договору асортимент, ціпа та інші характеристики товару, що постачаються, остаточно визначаються у товарних (товарно-транспортних) накладних, які мають відповідати замовленню. Відступлення у накладній від змісту замовлення допускається тільки за письмовою згодою покупця. Ціна на товар, після узгодження замовлення, може змінюватися виключно за погодженням сторін.

Згідно з п. 5.5. Договору покупець здійснює розрахунки на умовах 100% попередньої оплати.

Згідно з договором від 09.08.2022 позивач виписав відповідачу рахунок № 915 від 16.11.2022 на оплату товару (жир молочної промисловості КАПРОМІЛК ЗТЛ № 51) на суму 184080,00 грн (з ПДВ); (а.с.38).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар - жир молочної промисловості КАПРОМІЛК ЗТЛ № 51, кількістю 2000 кг загальною вартістю 184080,00 грн (з ПДВ), що підтверджується двостороннє підписаною видатковою накладною № 1013 від 22.11.2022 та довіреністю відповідача від 22.11.2022 № 268 (а.с.15, 36-37).

Позивач у позовові вказує, що відповідач вартість одержаного товару оплатив частково - у сумі 40 000,00 грн.

Це підтверджується фільтрованою випискою з банківського рахунку за період з 01.01.2021 по 17.02.2023 (а.с.18-19), згідно з якою за товар по рахунку № 915 від 16.11.2022 відповідач провів оплати за платіжним документом № 4411 від 09.12.2022 - 20 000,00 грн та платіжним документом № 4589 від 28.12.2022 - 20000,00 грн.

Позивач у позовові вказує, що залишок боргу у сумі 144080,00 грн відповідач не сплатив.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В порушення своїх зобов`язань за Договором борг в сумі 144080,00 грн за отриманий товар відповідач не сплатив.

Відповідно до ст.ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Подані суду договір та інші первісні бухгалтерські документи сторонами не оспорюються, доказів визнання їх недійсними сторони суду не подали і на них під час розгляду справи не посилалися.

Отже, позовні вимоги про стягнення 144080,00 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 6.2. Договору за несвоєчасну оплату поставленого товару покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

На цій підставі позивач заявив до стягнення 21073,86 грн пені, нарахованої за період прострочення 22.11.2022 - 27.02.2023 (а.с.2-3).

Оскільки відповідач своєчасно отриманий товар не оплатив, позивач правомірно заявив вимоги про стягнення пені.

Суд перевірив розрахунок та встановив, що нарахування пені проведено у відповідності до вимог законодавства з обмеженням розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ. Отже, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач заявив до стягнення 2169,27 грн. інфляційних втрат за період 01.12.2022 - 31.01.2023.

Правильність розрахунку перевірена судом. В цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та задовольняються судом.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі, до яких включає витрати на оплату судового збору у сумі 2684,00 грн та 16323,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд встановив, що за подання цього позову позивач сплатив 2684,00 грн судового збору за платіжною інструкцією № 3145 від 27.02.2023 (а.с.9). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 28.02.2023 (а.с.25).

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 2684,00 грн повністю покладається на відповідача.

У позовній заяві позивач прохає стягнути з відповідача 16323,00 грн судових витрат на правову допомогу.

У підтвердження факту понесення позивачем цих судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надано:

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.20);

- ордер на надання правничої (правової) допомоги від 03.03.2023 року (а.с.21).

Відповідно до частин 4, 5 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На дату прийняття цього рішення відповідач не надав детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, передбачених ч. 3 ст. 126 ГПК України.

Отже, на момент ухвалення рішення в справі відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу між сторонами витрат на правничу допомогу позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження фактичного понесення таких витрат та їх розміру.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський молочний завод" (вул. Індустріальна, буд. 2, м. Лубни, Полтавська область; ідентифікаційний код 00446813) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Марвел профіт" (пр. Слави, буд. 1, м. Харків, 61177; ідентифікаційний код 42192258) 144080 грн 00 коп. основного боргу, 21073 грн 86 коп пені, 2169 грн 27 коп. - інфляційних, 2684 грн 00 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 30.05.2023.

Суддя Т. М. Безрук