ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
"23" травня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/462/22
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Соловей Л.А.
при секретарі судового засідання: Васильєвій Т.О.,
за участю представників сторін:
від позивача: Демчик Н.О. - адвокат, ордер серії АМ №1031037 від 12.09.2022;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі заяву представника відповідача від 28.04.2023 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у справі №906/462/22
за позовом: Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни (с.Броники Новоград-Волинського району Житомирської області)
до Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (м.Житомир)
про визнання недійсним та скасування рішення,
з перервою в судовому засіданні з 15.05.2023 до 23.05.2023 згідно із ст.216 ГПК України,
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.04.2023 у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни до Акціонерного товариства "Житомиробленерго" про визнання недійсним та скасування рішення відмовлено.

28.04.2023 представником відповідача подано заяву від 28.04.2023 №08/9480 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу адвоката у загальному розмірі 40000,00грн.

Ухвалою суду від 03.05.2023 заяву представника відповідача від 28.04.2023 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у справі №906/462/22 прийнято до розгляду; засідання призначено на 15.05.2023.

У судовому засіданні 15.05.2023 оголошено перерву до 23.05.2023.

23.05.2023 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу допомогу, у якому зокрема зазначено, що нарахована вартість необлікованої електроенергії в сумі 3701062,15грн є занадто великою та може призвести до банкрутства ФОП Шевченко Л.В., відтак при вирішенні питання про стягнення витрат на правову допомогу просить врахувати майновий стан сторін у справі.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.05.2023 заяву підтримав у повному обсязі, просив стягнути з позивача 40000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача при ухваленні додаткового рішення просила врахувати подане клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №906/462/22 (щодо розподілу судових витрат) від 28.04.2023, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст.124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У відзиві на позовну заяву вiд 04.08.2022 зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, включає витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які орієнтовно складають 40000,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу АТ "Житомиробленерго" у даній справі надавав адвокат Приведьон Віталій Миколайович, повноваження та обсяг прав якого підтверджуються довіреністю від 23.12.2020 №08/15078 (а.с.44). Приведьон В.М. має право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000735 від 23.02.2015.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).

Суд констатує, що у відзиві на позовну заяву відповідач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та наголосив, що остаточний розрахунок буде надано у вiдповідному процесуальному порядку, згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, в ході розгляду справи в подальшому iз заявою про ухвалення додаткового рішення.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими, та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення їх розміру, що, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

З підстав наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги ч.8 ст.129 ГПК України представником відповідача дотримано.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 цього Кодексу).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18).

На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і для визначення розміру витрат заявником надано копію договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019, додаткової угоди №45 від 25.04.2023 до договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2019, детальний опис та розрахунок послуг (робіт) згідно вказаного договору від 25.04.2022 (а.с. 97-100).

Так, 02.01.2019 між АТ "Житомиробленерго" (клієнт) та адвокатом Приведьоном В.М. (адвокат) укладено договір №1 про надання правничої допомоги, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (п. 1.1. договору).

Відповідно до п.4.2 Договору, гонорар адвоката та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Додатковою угодою №45 від 25.04.2023 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019 сторони погодили, що розмір гонорару за надану правову допомогу (консультування клієнта, вивчення позову, наліз законодавства, збір, підготовка та оформлення зібраних доказів, підготовка відзиву, прийняття участі в засіданнях суду як представник клієнта по справі №906/462/22 в суді першої інстанції) складає 40000,00грн ( в тому числі "гонорар успіху" за рішення суду на користь клієнта в сумі 20000,00грн) (а.с.99). Також погоджено, що даний гонорар підлягає сплаті після набрання законної сили рішенням суду.

09.12.2022 АТ "Житомиробленерго" та адвокатом складено детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт) (а.с.99), згідно з яким адвокатом було надано наступні послуги на суму 40000,00грн:

- консультування клієнта, вивчення позову, аналіз законодавства щодо застосування відповідних прав з метою забезпечення законних інтересів та прав клієнта, пов`язаних із застосуванням законодавства - 3000,00грн;

- збір доказів, підготовка відзиву на позовну заяву та оформлення доказів - 3000,00грн;

- прийняття участі у 7 судових засіданнях -14000,00грн;

- "гонорар успіху" за рішення суду на користь клієнта в сумі 20000,00грн (а.с.100).

Суд звертає увагу, що детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт), підписані між клієнтом та адвокатом, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 ГПК України та у ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В розумінні положень згаданих норм законодавства, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Скориставшись своїм правом, наданим ГПК України, представник позивача заперечила проти заяви відповідача, серед іншого, мотивувавши неспівмірністю зі складністю даної справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих послуг.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.

Слід зауважити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Частиною п`ятою статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Вивчивши надані представником відповідача докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії ч.4 ст.126 та на підставі ч.5 ст.126 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх зменшення.

Щодо вартості послуг, які викладені у п.п.1-2 детального опису та розрахунку наданих послуг від 25.04.2023 на загальну суму 6000,00грн та складаються з консультування клієнта, вивчення позову, аналізу законодавства щодо застосування відповідних прав з метою забезпечення законних інтересів та прав клієнта, пов`язаних із застосуванням законодавства; збирання доказів, підготовка відзиву на позовну заяву та оформлення доказів, на думку суду, означені послуги адвоката є складовими та за своєю суттю дублюють одну послугу - підготовку відзиву на позовну заяву у даній справі.

З урахуванням, зокрема, обсягу наданих адвокатських послуг і виконаних робіт у межах підготовки відзиву на позовну заяву суд відмовляє у стягненні 1000,00грн за послуги, викладені у п.п.1-2 детального опису та розрахунку наданих послуг від 25.04.2023.

Крім того, на переконання суду, розмір витрат у сумі 14000,00грн за участь адвоката у судових засіданнях Господарського суду Житомирської області, які відбувались 12.09.2022 (тривалість засідання 5хв), 08.11.2022 (тривалість засідання 4хв), 06.12.2022 (тривалість засідання 4хв), 07.02.2023 (тривалість засідання 3хв), 14.03.2023 (тривалість засідання 1год), 25.04.2023 (тривалість засідання 19хв) не відповідає критеріям розумності та є значно завищеним. Вказані послуги, враховуючи розумність та співрозмірність витраченого часу та зусиль, суд вважає можливим оцінити у розмірі 5000,00грн.

У задоволенні вимог про стягнення 9000,00грн витрат на правову допомогу за участь адвоката у судових засіданнях Господарського суду Житомирської області слід відмовити.

Що стосується стягнення "гонорару успіху" в сумі 20000,00грн, суд, врахувавши правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, дійшов висновку, що такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні з виконаною адвокатом роботою, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника відповідача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер, а отже, доходить висновку про те, що справедливою та співрозмірною є сума компенсації гонорару успіху у розмірі 15000,00грн (75% від 20000,00грн).

Також суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах справи документи та зважаючи на зазначені вище положення законодавства, суд прийшов до висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним зі складністю даної справи та ціною позову, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим на надання цих послуг.

За таких обставин, керуючись передбаченим ст.2 ГПК України завданням щодо справедливого вирішення судом спорів, а також встановленими ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, серед яких справедливість, добросовісність та розумність, враховуючи ціну позову і складність справи, обставини справи і строк її розгляду, загальний обсяг підтверджених доказами наданих послуг з правничої допомоги та при цьому виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку задовольнити заяву представника відповідача від 28.04.2023 частково і покласти на позивача понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00грн; у задоволенні вимог позивача про стягнення 15000,00грн витрат на правову допомогу відмовити.

Керуючись ст.ст.123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника відповідача від 28.04.2023 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у справі №906/462/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шевченко Людмили Василівни ( АДРЕСА_1 ,ІПН НОМЕР_1 )

на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (вул.Пушкинська, 32/8, м.Житомир, 10008, )

- 25000грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви представника відповідача від 28.04.2023 у справі №906/462/22 відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.

1- у спарву;

2,3- сторонам (рек)