ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" травня 2023 р. Cправа № 902/279/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Зеленюк О.В.,

представника позивача - Глуховецького О.С.,

у відсутності представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133)

до: Фізичної особи-підприємця Плохого Юрія Петровича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 270311,04 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" подано позов до Фізичної особи-підприємця Плохого Юрія Петровича про стягнення 270311,04 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору про надання кредиту № 125542-ВН1-002 від 07.12.2020 з урахуванням Додаткової угоди №1 від 05.03.2021 до вказаного договору в частині своєчасного повернення отриманих грошових коштів, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заявлено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Плохого Юрія Петровича 270311,04 грн заборгованості.

Ухвалою суду від 01.03.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/279/23 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 28.03.2023. Цією ж ухвалою зобов`язано позивача розмежувати у прохальній частині позовної заяви складові та суми заявленої до стягнення заборгованості, про що подати відповідну заяву. Крім того, за клопотанням позивача витребувано у Акціонерного товариства "Укрсиббанк" інформацію:

- чи випускалася Плохому Юрію Петровичу (РНОКПП НОМЕР_1 ) банківська картка № НОМЕР_2 ;

- інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 07.12.2020 по 06.03.2021.

07.03.2023 до суду надійшла заява позивача, відповідно до якої розмежовано складові та суми заявленої до стягнення заборгованості. Так, позивач просить стягнути з відповідача 270311,04 грн, з яких: 130 960,84 грн - заборгованість за тілом кредиту та 139 350,2 грн - заборгованість за процентами.

Ухвалою від 14.03.2023 за клопотанням представника позивача останньому забезпечено участь у судових засіданнях у справі № 902/279/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

23.03.2023 до суду від Акціонерного товариства "Укрсиббанк" надійшли витребувані документи.

За результатами слухання справи 28.03.2023, з метою забезпечення права відповідача на висловлення власної процесуальної позиції у спорі, протокольною ухвалою підготовче засідання відкладено на 13.04.2023.

Виконавши завдання підготовчого провадження, позаяк учасникам справи надано достатньо часу для вчинення процесуальних дій, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 16.05.2023, про що постановлено відповідну ухвалу від 13.04.2023 у протокольній формі.

На визначений час у судове засідання 16.05.2023 з`явився представник позивача (в режимі відеоконференції), відповідач явки уповноваженого представника не забезпечив.

Останній про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином ухвалою суду від 14.04.2023, вручення якої підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням.

Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

07.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (Кредитодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Плохим Юрієм Петровичем (Позичальник, відповідач) укладено Договір № 125542-ВН1-002 про надання кредиту (Договір) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі.

Відповідно до п. 1. Договору Кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 70 000, 00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Строк кредиту: 24 тижнів.

Процента ставка: в день 0,78186244, фіксована.

Термін дії договору до 24.05.2021 р.

Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 129 960,00 грн.

Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів (п. 2. Договору).

Пунктом 3. Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Відповідно до п. 10. договору інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини Сторін регулюються законодавством України.

05.03.2021 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору (надалі - Додаткова угода), відповідно до п. 2.1. якої Кредитодавець та Позичальник домовились, що після укладення цієї Додаткової угоди Кредитодавець, на умовах викладених в Договорі, додатково надає, а Позичальник додатково отримує та зобов`язується повернути додатковий кредит в сумі 90 000,00 грн (далі - Додатковий кредит).

Вказаною Додатковою угодою сторони також погодили:

- після надання Додаткового кредиту загальна сума отриманого (відповідно до Договору та цієї Додаткової угоди) та неповернутого Позичальником Кредиту та Додаткового кредиту складатиме 135 888,28 грн (п. 2.2. Додаткової угоди);

- продовжити строк кредиту на 88 днів (п. 3. Додаткової угоди);

- продовжити термін дії Договору до 20.08.2021 р. (п. 4. Додаткової угоди);

- загальний розмір наданого кредиту становить: 135 888,28 грн, орієнтована загальна вартість наданого кредиту: 266 231,50 грн (п. 5 Додаткової угоди);

- Комісія пов`язана з наданням Додаткового кредиту: 9 000, 00 грн (п. 6. Додаткової угоди).

Крім того, Додатковою угодою сторони встановили новий графік платежів за Кредитним договором.

Відповідно до п. 5.1. Правил (невід`ємна частина Договору) обчислення строку користування Кредитом та нарахування Процентів за користування кредитом за Договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом з урахуванням умов Договору. Таким чином, Проценти за користування Кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму Кредиту з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно).

Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого Договором про надання кредиту. Датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати Процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами Договору про надання кредиту при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця (п. 5.4. Правил).

Відповідно до п. 5.5. Правил у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості:

1) у першу чергу - відшкодовуються витрати Кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого Кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо);

2) у другу чергу - нараховані Кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до Договору про надання кредиту - у разі їх нарахування;

3) у третю чергу - прострочені Проценти за користування Кредитом та прострочена сума Кредиту;

4) у четверту чергу - Проценти за користування Кредитом;

5) у п`яту чергу - сума Кредиту.

Позивач свої зобов`язання за Договором з урахуванням Додаткової угоди виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 160 000,00 грн, що підтверджується довідками Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Елаєнс" від 07.12.2020 та від 05.03.2021 (а.с. 24-26, 29-32, т. 1).

У свою чергу відповідачем у період з 21.12.2020 по 18.07.2021 сплачено в рахунок погашення кредиту 114 788,68 грн, а саме: погашено тіло кредиту в сумі 29 039,16 грн, відсотки за користування кредитом в сумі 76 749,52 грн та комісію в сумі 9 000 грн, що підтверджується меморіальними ордерами, інформаційними довідками ТОВ "Платежі Онлайн" та розрахунком заборгованості (а.с. 33-49, т. 1).

Рух коштів по рахунку позивача підтверджено також випискою операцій по його картковому рахунку, наданою АТ "Укрсиббанк" (а.с. 87-92, т. 1).

Як стверджує позивач, відповідач зобов`язання щодо погашення кредиту в повному обсязі згідно обумовленого за Договором графіку не виконав, внаслідок чого станом на 20.02.2023 в останнього виникла заборгованість в розмірі 270 311,04 грн, з яких: 130 960,84 грн - заборгованість за тілом кредиту та 139 350,2 грн - заборгованість за процентами, яку заявлено до стягнення.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Положеннями частини першої ст. 1054 Цивільного кодексу України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами частин 1,3 ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що на виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 160 000,00 грн, що підтверджується довідками Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Елаєнс" від 07.12.2020 та від 05.03.2021 (а.с. 24-26, 29-32, т. 1).

Всупереч умовам Договору взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплати процентів в повному обсязі та у визначені графіком погашення строки Фізична особа-підприємець Плохий Юрій Петрович не виконав, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.

У період з 21.12.2020 по 18.07.2021 відповідачем сплачено в рахунок погашення кредиту 114 788,68 грн, а саме: погашено тіло кредиту в сумі 29 039,16 грн, відсотки за користування кредитом в сумі 76 749,52 грн та комісію в сумі 9 000 грн, що підтверджується меморіальними ордерами, інформаційними довідками ТОВ "Платежі Онлайн" та розрахунком заборгованості (а.с. 33-49, т. 1).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою-підприємцем Плохим Юрієм Петровичем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 20.02.2023 у відповідача виникла заборгованість по тілу кредиту в розмірі 130 960,84 грн (160 000,00 грн - 29 039,16 грн), а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за процентами за період з 07.12.2020 по 20.08.2021 включно, яка складає 139 350,2 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів (п. 2. Договору).

Пунктом 1. Договору встановлена фіксована процента ставка: в день 0,78186244.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентам за період з 07.12.2020 по 20.08.2021, суд визнає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам у розмірі 139 350,2 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем слідує з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Водночас відповідачем доказів у спростування заявленої до стягнення заборгованості, як і власного контррозрахунку заборгованості не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи, що позов задоволено повністю, витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в сумі 4054,67 грн.

Визначаючись щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.

Так, за приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (пункт 21) та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (пункт 5.40).

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано до суду Договір про надання правової допомоги від 25.11.2022, укладений між ТОВ "Бізнес Позика" та АО "Правовий Баланс"; рахунок-фактуру № Р-00000018 від 14.02.2023 на суму 5 835 грн; акт здачі-приймання робіт № Р--02/23 від 14.02.2023, а також платіжну інструкцію №10149 від 15.02.2023 про оплату наданих у послуг у зазначеному розмірі.

Крім того, матеріали справи містять довіреність №б/н від 25.11.2022 на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" адвокатом Глуховецьким Олександром Степановичем та копію свідоцтва серії ТР №000217 від 31.08.2017 про право Глуховецького Олександра Степановича на заняття адвокатською діяльністю.

За змістом п. 4.4. Договору про надання правової допомоги від 25.11.2022 за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується Сторонами. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість (ціна) - гонорар (винагорода).

Актом здачі-приймання робіт № Р--02/23 від 14.02.2023 сторони підтвердили факт надання послуг за Договором про надання правової допомоги від 25.11.2022 в сумі 5835 грн, що включає підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з Фізичної особи-підприємця Плохого Юрія Петровича.

Факт оплати позивачем Адвокатському об`єднанню правової допомоги в сумі 5835 грн підтверджується платіжною інструкцією №10149 від 15.02.2023.

Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, поряд з цим підстави для застосування критеріїв, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України, на переконання суду, відсутні, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5 835 грн. Поряд з цим в судовому засіданні представник позивача уточнив, що в прохальній частині позову сума щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн є опискою, оскільки реально понесені витрати в сумі 5835 грн, які він і просив стягнути.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи задоволення позову у справі №902/279/23 повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у заявленій позивачем сумі 5 000 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Плохого Юрія Петровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ) 130 960,84 грн - заборгованості за тілом кредиту; 139 350,2 грн - заборгованості за процентами; 4 054,67 грн - витрат на сплату судового збору та 5 835 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Згідно із приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ; представника позивача - Глуховецького О.С. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повне рішення складено 26 травня 2023 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133;

3 - відповідачу - АДРЕСА_1