ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023м. ДніпроСправа № 904/1630/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант", м. Дніпро

про стягнення 3 402 148,47грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Помогайбо О.В., адвокат

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" заборгованість у розмірі 17 796 683,77грн, з яких:

- заборгованість з повернення попередньої оплати у розмірі 5 500 000,00грн;

- заборгованість з оплати вартості поставленої продукції у розмірі 10 018 057,50грн;

- пеня у розмірі 780 266,02грн;

- 3% річних у розмірі 323 350,01грн;

- інфляційні втрати у розмірі 1 175 010,24грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів: генерального договору №24/03-21АОТ поставки нафтопродуктів від 24.03.2021; генерального договору поставки №2 502/821/Щ/1 від 30.07.2021; договору поставки №2 562/1121/МД/1 від 02.11.2021; генерального договору №2 348/221/НП/1 поставки нафтопродуктів від 04.02.2021, в частині повної та своєчасної оплати.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2023 справу №904/1302/23 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського Дніпропетровської області від 20.03.2023 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

27 березня 2023 року від позивача на виконання ухвали суду до господарського суду надійшла заява та долучено відповідні докази.

Ухвалою Господарського Дніпропетровської області від 30.03.2023 роз`єднано позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" про стягнення 17 796 683,77грн, виділивши їх у самостійні провадження.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг" про стягнення заборгованості за договором поставки №2 562/1121/МД/1 від 02.11.2021 у розмірі 3 402 148,47грн, з яких: основний борг у розмірі 3 000 106,20грн; пеня у розмірі 231 720,36грн, інфляційні втрати у розмірі 124 950,44грн; 3 % річних у розмірі 45 371,47грн, постановлено виділити у самостійне провадження, з наступним присвоєнням єдиного унікального номера.

За приписами статті 173 Господарського процесуального кодексу України розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.03.2023 судовій справі присвоєно єдиний унікальний номер 904/1630/23.

Таким чином, у справі №904/1630/23 розглядається вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" заборгованості за договором поставки №2 562/1121/МД/1 від 02.11.2021 у розмірі 3 402 148,47грн, з яких: основний борг у розмірі 3 000 106,20грн; пеня у розмірі 231 720,36грн, інфляційні втрати у розмірі 124 950,44грн; 3 % річних у розмірі 45 371,47грн.

Ухвалою Господарського Дніпропетровської області від 03.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 02.05.2023.

У підготовчому засіданні 02.05.2023 представником позивача, адвокатом Помогайбо О.В., заявлено усне клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2023 усне клопотання представника позивача, адвоката Помогайбо О.В., про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів задоволено; закрито підготовче провадження у справі №904/1630/23; призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 31.05.2023 в режимі відеоконференції.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявив і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду) за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Будівельників, буд. 23, м. Дніпро, 49089.

Направлені судом на адресу відповідача ухвали про порушення провадження у справі та закриття підготовчого провадження повернуті підприємством зв`язку з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 78-80, 86-88).

Відповідно до п.4 ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Суд звертає увагу, що адреса, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є офіційним місцезнаходженням відповідача. Отже, якщо відповідач за власним волевиявленням не скористався правом отримати кореспонденцію, а тому відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином.

У підготовче засідання 02.05.2023 та судове засідання 31.05.2023 відповідач не з`явився.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 31.05.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

02 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" (покупець, відповідач) укладено договір поставки №2 562/1121/МД/1 (а.с. 20-22).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця мінеральні добрива (далі-по тексту товар), а покупець прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Поставка товару здійснюється партіями. Кількість (обсяг), асортимент (найменування, марка) товару в партії, ціна на товар, вартість партії товару, а також інші умови, необхідні для поставки товару, узгоджуються сторонами у додатку (додатках) "Специфікація" (далі по тексту - Специфікація), які є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).

Поставка товару здійснюється автомобільним та/або залізничним транспортом в строки, узгоджені сторонами у Специфікації на поставку конкретної партії товару. Умови (базис) поставки визначаються сторонами згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року у Специфікації на поставку конкретно партії Товару (п.2.1 договору).

Товар, в залежності від способу та умов поставки, приймається покупцем за видатковою накладною на поставку або за відповідним товаросупровідним документом, які є підтвердженням поставки узгодженої сторонами у Специфікації партії товару (п. 2.2 договору).

За пунктом 2.6 договору датою поставки товару є момент часу, з якого постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки товару покупцю згідно узгоджених сторонами умов поставки та відповідно до пункту А4 таких умов базису "Інкотермс" в редакції 2010 року.

Поставка товару здійснюється за ціною та вартістю, узгодженими та зазначеними сторонами у Специфікації на поставку конкретної партії товару (п.3.1 договору).

Строк оплати товару узгоджується сторонами у Специфікації на поставку конкретної партії товару (п. 3.2 договору).

Розрахунки за товар, що поставляється згідно з цим договором, здійснюються в безготівковому порядку у національній валюті - гривні, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника відповідно до виставлених рахунків постачальника (п. 3.3 договору).

Зобов`язання покупця з оплати вартості товару вважаються виконаними з дня зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 3.4 договору).

Остаточна (кінцева) ціна товару та вартість партії товару визначаються та вважаються узгодженими сторонами у видаткових накладних, підписаних сторонами. Загальна сума договору визначається загальною сумою видаткових накладних, підписаних стропами за цим договором (п. 3.5 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору за порушення строків оплати товару покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення за весь період прострочення платежу.

Сплата стороною штрафних санкцій за порушення умов договору, не звільняє її від обов`язку виконати договір в натурі, якщо інше прямо не передбачено чинним законодавством України (п. 5.4 договору).

Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо що вони доведуть, що таке невиконання сталося внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини) (п. 6.1 договору).

Цей договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2022 року (п. 7.1 договору).

Обов`язковою умовою розірвання договору є повне виконання сторонами зобов`язань, взятих на себе одна перед одною за цим договором. У разі відсутності до дати закінчення терміну дії договору повідомлення рекомендованим листом від будь-якої зі сторін про припинення дії договору, термін дії цього договору вважається щоразу автоматично продовженим до 31 грудня кожного наступного календарного року включно без складання додаткової угоди до договору. Кількість разів такого продовження строку дії договору не обмежена (п. 7.3 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір поставки №2-562/1121/МД/1 від 02.11.2021 був чинним протягом спірного періоду.

24 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" укладено додаткову угоду №1 до генерального договору постачання нафтопродуктів №2 562/1121/МД/1 від 02.11.2021 (а.с. 23).

За умовами пункту 1 додаткової угоди постачальник зобов`язується передати у власність покупця на умовах FCA, у редакції "Інкотермс" 2010 року, а покупець зобов`язується прийняти і сплатити нафтопродукти (надалі - продукція), в кількості, за ціною і в асортименті: сульфат амонію у загальній кількості 942,26т, ціна за тону 13 365,000грн (з ПДВ), на загальну суму 12 593 304,90грн (з ПДВ).

Покупець зобов`язується сплатити повну вартість продукції на підставі рахунок-фактури постачальника до моменту постачання продукції, на умовах 100% передплати (п. 2 додаткової угоди).

Продукція по даній додатковій угоді поставляється без комерційної охорони постачальника (п. 5 додаткової угоди).

24 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" укладено додаткову угоду №2 до генерального договору поставки №2 562/1121/МД/1 від 02.11.2021 (а.с. 24).

За умовами пункту 1 додаткової угоди постачальник зобов`язується передати у власність покупця на умовах FCA, у редакції "Інкотермс" 2010 року, а покупець зобов`язується прийняти і сплатити нафтопродукти (надалі - продукція), в кількості, за ціною і в асортименті: карбамід гранульований у кількості 620,22т, ціна за тону 24 945,000грн (з ПДВ), на загальну суму 15 471 387,90грн (з ПДВ).

Покупець зобов`язується сплатити повну вартість продукції на підставі рахунок-фактури постачальника до моменту постачання продукції, на умовах 100% передплати (п. 2 додаткової угоди).

Поставка товару відбувається партіями, згідно заявок покупця (п. 4 додаткової угоди).

Підписанням даної додаткової угоди покупець дає згоду та зобов`язується оплатити (компенсувати постачальнику вартість залізничного тарифу від ст. Сарни, Львівської з/д, до з/д станції (станцій) призначення товару відповідно акту компенсації з/д тарифу згідно рахунку на оплату (п. 5 додаткової угоди).

У пункті 6 додаткової угоди сторони погодили, що датою поставки товару вважається дата відповідної відмітки (дата штемпелю) в залізничній накладній.

21 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" укладено додаткову угоду №3 до генерального договору постачання нафтопродуктів №2 562/1121/МД/1 від 02.11.2021 (а.с. 25).

За умовами пункту 1 додаткової угоди постачальник зобов`язується передати у власність покупця на умовах FCA, у редакції "Інкотермс" 2010 року, а покупець зобов`язується прийняти і сплатити нафтопродукти (надалі - продукція), в кількості, за ціною і в асортименті: сульфат амонію у загальній кількості 1 765,18т, ціна за тону 16 080,000грн (з ПДВ), на загальну суму 28 384 094,40грн (з ПДВ).

Покупець зобов`язується оплатити продукцію в розмірі, зазначеному в цій додатковій угоді до 21.12.2021 включно. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок постачальника (п. 2 додаткової угоди).

Умови і порядок постачання продукції, відповідальність сторін і інші умови визначаються відповідно до договору (п. 3 договору).

На виконання умов договору поставки №2 562/1121/МД/1 від 02.11.2021 та наведених вище додаткових угод, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг" поставило відповідачу продукцію, на загальну суму 56 715 432,46грн, що підтверджується, у тому числі, видатковими накладними:

№01/12-31 від 01.12.2021 на суму 2 733 409,80грн;

№01/12-34 від 01.12.2021 на суму 4 493 313,00грн;

№01/12-36 від 01.12.2021 на суму 1 736 380,80грн;

№08/12-10 від 08.12.2021 на суму 3 630 201,30грн;

№26/11-35 від 26.11.2021 на суму 15 471 387,90грн;

№04/01-10 від 04.01.2022 на суму 2 188 488,00грн;

№12/01-22 від 12.01.2022 на суму 4 307 832,00грн;

№21/01-21 від 21.01.2022 на суму 3 046 195,20грн;

№22/01-7 від 22.01.2022 на суму 5 163 931,20грн;

№26/01-31 від 26.01.2022 на суму 2 120 952,00грн;

№12/02-15 від 12.02.2022 на суму 4 420 392,00грн;

№19/02-18 від 19.02.2022 на суму 3 055 200,00грн;

№21/02-24 від 21.02.2022 на суму 4 081 104,00грн (а.с. 26-38).

Видаткові накладні містять посилання на договір №2 562/1121/МД/1 від 02.11.2021 та підписи сторін скріплені печатками підприємств.

Сторонами складено та підписано Акт звірки взаєморозрахунків за період квітень 2021 року березень 2022 року за договором поставки №2 562/1121/МД/1 від 02.11.2021 станом на 31.03.2022 заборгованість становить 3 350 106,20грн (а.с. 39).

У квітні 2022 року відповідачем додатково перераховано на рахунок позивача 350000,00грн згідно платіжних доручень: від 06.04.2023 на суму 200 000,00грн, від 07.04.2022 на суму 100 000,00грн, від 08.04.2023 на суму 50000,00грн.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" частково розрахувалося за поставлений товар, сплатило на рахунок позивача 53 715 326,26грн.

Залишок несплаченої суми становить 3 000 106,20грн (56 715 432,46грн 53 715 326,26грн).

07.07.2022 на адресу відповідача позивачем направлена претензія №06/01 від 07.07.2022 з вимогою здійснити оплату у розмірі 3 000 106,20грн до 22 липня 2022 року (а.с. 47).

Станом на час звернення позивача з позовом до суду заборгованість за договором поставки №2 562/1121/МД/1 від 02.11.2021 у розмірі 3 000 106,20грн відповідачем не сплачена.

Позивач посилається на те, що ним належним чином виконано зобов`язання, поставлено узгоджений товар, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання з повної оплати не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення основного боргу у розмірі 3 000 106,20грн, пені у розмірі 231 720,36грн, 3 % річних у розмірі 45 371,47грн та інфляційних втрат у розмірі 124 950,44грн, що і стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки, строк його дії, умови поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цім Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи умови договору поставки та умови додаткової угоди до договору, строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу, поставка якого підтверджується зазначеними вище документами, є таким, що настав 21.12.2021.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 3 000 106,20грн відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3 000 106,20грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що за порушення строків оплати товару покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення за весь період прострочення платежу.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню у розмірі 231 720,36грн за загальний період із 07.03.2022 до 22.06.2022 (а.с. 9).

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені встановлено, що позивачем допущено арифметичну помилку, сума пені за загальний період із 07.03.2022 до 22.06.2022 становить 232 720,36грн.

Позивач просить стягнути пеню у розмірі 231 720,36грн, що є його правом. При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч.2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зробила наступні висновки.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Суд звертає увагу, що розмір заявлених нарахувань (пені, 3% річних, інфляційних втрат у загальному розмірі 402 042,27грн) складає 13,4% суми основного боргу.

Господарський суд зазначає, що загальна сума нарахувань не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

На підставі викладеного, враховуючи приписи статті 551 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% від розміру, яка підлягає до стягнення.

Відтак, розмір пені, що підлягає до стягнення становить 231720,36грн (115 860,18грн * 50%).

Враховуючи дотримання балансу інтересів сторін, суд зазначає про неможливість зменшення розміру пені більше, ніж на 50%. Порушення строків оплати мало місце і відповідач не навів обґрунтування наявності обставин, які б суттєво перешкоджали здійснити своєчасну оплату (хоча б частково) у визначений договором строк. Умови договору, в тому числі порядок та строк оплати, були відповідачу відомі, і відповідач міг, здійснивши своєчасну оплату, уникнути цих нарахувань, або суттєво зменшити їх. За таких обставин подальше зменшення штрафних санкцій зможе привести до втрати неустойкою засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання.

При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 45 371,47грн за період із 01.08.2022 до 01.03.2023 та інфляційні втрати за період із серпня 2022 року до лютого 2023 року у розмірі 124 950,44грн (а.с. 9, 10).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та втрат від інфляції, судом встановлено його арифметичну вірність.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає основний борг у розмірі 3 000 106,20грн, пеня у розмірі 115 860,18грн, 3% річних у розмірі 45 371,47грн та втрати від інфляції 124 950,44грн, а всього 3 286 288,29грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 266 950,26грн, що підтверджується платіжними інструкціями №514 від 06.03.2023 на суму 80 520,00грн, №548 від 20.03.2023 на суму 186 430,26грн. Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою.

За розгляд вимоги про стягнення 3 402 148,47грн підлягає сплаті судовий збір у розмірі 51 032,23грн (3402148,47грн*1,5%).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 51 032,23грн. При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг" до Товариство з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" про стягнення 3 402 148,47грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Гарант" (вул. Будівельників, буд. 23, м. Дніпро, 49089; ідентифікаційний код 40949514) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Ойл Трейдінг" (вул. Володимирська, 49-Б, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 38955529) основний борг у розмірі 3 000 106,20грн (три мільйони сто шість тисяч гривень 20коп.), пеню у розмірі 115 860,18грн (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят гривень 18коп.), 3% річних у розмірі 45 371,47грн (сорок п`ять тисяч триста сімдесят одну гривню 47коп.), втрати від інфляції у розмірі 124 950,44грн (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят гривень 44коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 51 032,23грн (п`ятдесят одну тисячу тридцять дві гривні 23коп.), видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.06.2023

Суддя Н.М. Євстигнеєва