ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 Справа № 914/836/23

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівекотранс, м. Львів,

до відповідача: Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Львів

про: стягнення 126 417,06грн. заборгованості

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Полюхович Х.М.

Представники:

Від позивача: Раб Маркіян Орестович - представник;

Від відповідача: не з`явився;

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю Львівекотранс, м. Львів до відповідача Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Львів про стягнення 126 417,06 грн. заборгованості, з якої: 99 526,03грн. основний борг, 23 880,71грн. інфляційні втрати та 3 010,32грн. 3% річних. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2684,00грн. та 5000,00грн. витрат на правову допомогу станом на день подання позову до суду.

Ухвалою суду від 10.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено на 04.05.2023 року на 10:00год.

27.04.2023 року на поштову адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вх.№10404/23, в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Рух справи відображено в ухвалах суду.

В судове засідання 25.05.2022 року позивач явку уповноваженого представника забезпечив, надав пояснення по суті справи, підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити.

В судове засідання 25.05.2022 року відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, суд належним чином та завчасно (05.05.2023 року) повідомив відповідача про день та час розгляду справи, про що свідчить список розсилки поштової кореспонденції.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.02.2022 між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено Договір про надання послуг №53, відповідно до умов якого виконавець (ТзОВ «Львівекотранс») зобов`язується за завданням замовника (ДП Львівський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України) надати послуг, перевезення вантажу, а замовник зобов`язується прийняти і оплати такі послуги.

Як стверджує позивач, свої зобов`язання за договором він виконав належним чином та надав послуги відповідачу на загальну суму 99 526,03 грн. Разом з цим, відповідач своїх зобов`язань за договором не дотримався та не сплатив вартість наданих послуг з перевезення щебеня, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у розмірі 99 523,03 грн.

Відтак позивач просить стягнути з відповідача 99 523,03 грн. основного боргу, яка залишилась неоплачена відповідачем проте підтверджена поданими доказами.

Також за прострочення виконання грошових зобов`язань та відповідно до умов договору та законодавства, позивач здійснив нарахування 23 880,71грн. інфляційних втрат, 3010,32грн. 3% річних та просить їх стягнути з відповідача. Попередній розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається з суми сплаченого судового збору у розмірі 2684,00грн. та понесених витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00грн.

Аргументи відповідача.

У поданому відзиві на позовну заяву, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що позивач не надіслав відповідачу цінним листом з описом вкладення повного пакету документів, визначеного умовами п.п. 4.1., 4.2. Договору, а тому обов`язок з оплати згідно із умовами договору відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання взятих на себе зобов`язань. Відтак відповідач стверджує що позивачем неправомірно нараховані штрафні санкції на зобов`язання, строк виконання якого ще не настав.

Фактичні обставини справи.

06 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівекотранс» (Позивач) та Філія «Дрогобицький райавтодор» Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (Відповідач) укладено договір про надання послуг № 53, відповідно до умов договору виконавець (ТзОВ «Львівекотранс») зобов`язується за завданням замовника (ДП Львівський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України) надати послуг, перевезення вантажу, а замовник зобов`язується прийняти і оплати такі послуги.

Згідно п. 3.1. Договору, ціна цього договору становить 350 000,00 гривень, в тому числі ПДВ - 70000,00 гривень, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості послуг. Загальна вартість послуг за цим договором складається із вартості послуг, наданих в межах строку дії цього договору.

Відповідно до п. 5.3. договору, після надання послуг між сторонами оформлюється відповідний акт наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін. Послуги вважаються наданими виключно після їх фактичного виконання та передання документів зазначених в п. 4.2. договору.

Пунктом 4.2. договору закріплено, до рахунка додаються документи, які підтверджують належну якість послуг, первинні документи, передбачені для даного виду послуг чинним законодавством.

На виконання своїх зобов`язань за договором про надання послуг № 53 від 06.01.2022 року, Позивачем було надано Відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 99 526,03 гривень.

Відповідно до п. 4.1. Договору, розрахунки за надані послуги проводяться шляхом оплати замовником або філією замовника на користь якої надаються послуги за даним договором після одержання від виконавця рахунку на оплату послуг та підписання сторонами акту наданих послуг і передачі документів, зазначених п. 4.2. договору, проте в будь-якому випадку після проведення повного розрахунку на користь замовника від САД у Львівській області на відповідні цілі.

Згідно до п. 4.3. Договору, сторони свідчать, що замовник або філія замовника на користь якої надаються послуги за даним договором, зобов`язується розрахуватись з виконавцем за надані послуги не раніше ніж через 30 днів з моменту отримання від виконавця документів, вказаних в п. 4.1. та 4.2. цього договору, проте в будь-якому випадку виключно після повного розрахунку від замовника робіт САД у Львівській області.

Згідно п. 5.3. та 5.4 договору, після надання послуг між сторонами оформлюється відповідний акт наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін. Послуги вважаються наданими виключно після їх фактичного виконання та передання документів зазначених в п. 4.2. договору. Датою передачі наданих послуг від виконавця замовнику, вважається дата підписання акту наданих послуг. Послуги були належним чином надані про, що свідчать підписані позивачем та відповідачем акти наданих послуг, які знаходяться в матеріалах справи.

Позивачем додано до матеріалів справи Акт звірки взаємних розрахунків, згідно із якими позивачем надано послуги, а відповідачем прийнято їх і у відповідача утворилась заборгованість на загальну суму 99 526,03грн.

Судом встановлено, що під час прийняття наданих послуг відповідачем, жодних зауважень чи заперечень щодо їх надання відповідачем висловлено не було.

В порушення умов Договору надання послуг, Відповідач за отримані послуги на суму у розмірі 99526,03 грн. не сплатив, відтак основний борг Відповідача перед позивачем за надані послуги становить 99526,03грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Норми права та висновки суду.

Предметом доказування є обставини з якими пов`язується факт укладення договору та його виконання в частині своєчасної оплати.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст.902 ЦК України).

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 307 ГК України, договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

За умовами договору Відповідно до п. 5.3. договору, після надання послуг між сторонами оформлюється відповідний акт наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін. Послуги вважаються наданими виключно після їх фактичного виконання та передання документів зазначених в п. 4.2. договору. На виконання своїх зобов`язань за договором про надання послуг № 53 від 06.01.2022 року, Позивачем було надано Відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 99 526,03 гривень.

Одночасно суд зазначає, що сторони засвідчили у договорі, що замовник або філія замовника, на користь якої надаються послуги за цим договором зобов`язується розрахуватися з за надані послуги не раніше ніж через 30 днів з моменту отримання від виконавця документів, вказаних в п. 4.1., п. 4.2. цього договору, проте у будь-якому випадку виключно після повного розрахунку від замовника робіт САД у Львівській області.

Згідно п. 5.3. та 5.4 договору, після надання послуг між сторонами оформлюється відповідний акт наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін. Послуги вважаються наданими виключно після їх фактичного виконання та передання документів зазначених в п. 4.2. договору. Датою передачі наданих послуг від виконавця замовнику, вважається дата підписання акту наданих послуг.

Крім цього, факт надання послуг згідно із актами наданих послуг відповідачем не заперечується, які належним чином підписані, скріплені печаткою та містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1,2 ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч.4 цієї ж статті якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ч.3 ст.510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Щодо доводів відповідача про не надіслання йому повного пакету документів, як це визначено у договорі, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, з огляду на таке.

Умовами Договору передбачено, що після надання послуг між сторонами оформлюється відповідний акт наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін.

При цьому згідно даного пункту Договору визначено обов`язок позивача надіслати такі документи цінним листом з описом вкладення.

Суд звертає увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити надані послуги з перевезення. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постанові Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №914/641/19.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі належних, допустимих доказів, суд дійшов висновку, що строк оплати за надані послуги з перевезення у відповідача настав, і отримання, але нездійснення відповідачем оплати за надані послуги є порушенням договірних зобов`язань. Тобто, обов`язок відповідача оплатити вартість наданих йому позивачем послуг виникає в силу закону (статті 633 ЦК України) та не залежить від факту виставлення позивачем рахунку на оплату відповідачем вартості наданих послуг (з врахуванням правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №915/649/19 від 29.04.2020).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дочірнім підприємством Львівський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України також не подано доказів звернення із вимогою до позивача надати належним чином оформлені документи визначені Договором.

Судом встановлено, що відповідачем не надано будь-яких доказів порушення позивачем, виконавцем послуг умов договору. При цьому суд наголошує, що відповідно до п.2.1. договору виконавець повинен надати замовнику послуги (перевезення вантажу), якість яких відповідає умовам чинного законодавства (які за звичай ставляться до даного виду послуг). Саме виходячи із умов Розділу 2 Договору, замовник (відповідач) був зобов`язаний реагувати на якість послуг. Зокрема, п 2.3. договору передбачає, що у разі невідповідності результатів наданих послуг вимогам, зазначеним у даному розділі договору, виконавець зобов`язаний за власний кошт та власними силами виправити недоліки протягом 2-х днів від дня пред`явлення відповідної вимоги замовником. Доказів пред`явлення такої вимоги відповідачем не подано, отже останній погодився з тим, що якість наданих послуг відповідає умовам договору.

Тому, посилання відповідача на відсутність документів щодо якості наданих послуг є безпідставними (з врахуванням правової позиції, зазначеної у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2020 у справі №924/1107/18).

Суд наголошує на тому, що відсутність супровідної документації не може заперечувати факт здійснення господарської операції, за наявності первинних документів, які оформлені у відповідності до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України. Відтиск печатки на актах наданих послуг є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими актами.

Відповідно до п.5.4. договору, датою передачі наданих послуг від виконавця замовнику, вважається дата підписання акту наданих послуг.

Судом встановлено, що відповідач свого обов`язку щодо оплати вартості наданих послуг за Договором у повному розмірі та у погоджений сторонами строк належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 99 526,03рн.

Матеріали даної справи не містять, а відповідач не надав суду належних та допустимих доказів виконання своїх зобов`язань за Договором та сплати коштів за надані послуги з перевезення у повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 99 526,03 грн. основного боргу є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення та підтверджується матеріалами справи.

За прострочення виконання грошових зобов`язань та відповідно до умов договору та законодавства, позивач здійснив нарахування відповідачу 23 880,71грн. інфляційних втрат, 3010,32грн. 3% річних.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Дана правова позиція викладена постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення 23880,70грн. інфляційних нарахувань за період з березня 2022 року по березень 2023 року, прийшов до висновку, що позивачем зазначено правильний період та зазначено правильно суму боргу від якої здійснювалось нарахування інфляційних втрат, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в межах заявлених позовних вимог в сумі 23880,70грн.

Cплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням Розпорядження КМУ від 10.01.2019 №7-р «Про перенесення робочих днів у 2019» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» - Кодексу законів про працю України, враховуючи норми Закону України « Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» прийшов до висновку, що позивачем зазначено правильний період прострочення грошового зобов`язання (з врахуванням п.4.3 Договору) та сума від якої нараховувались 3% річних, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 % річних в сумі 3010,32грн.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів щодо існування простроченої заборгованості, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а стягненню підлягає: 99 526,03грн. основного боргу, 23 880,71грн. інфляційні втрати, 3010,32грн. 3% річних.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу заявником (позивачем) долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правової допомоги №2020/08/24-7 від 24.08.2020 року, звіт про обсяги наданих послуг за Договором про надання правової допомоги за договором від 09.03.2023 року на суму 5000,00грн., рахунок на оплату №34 від 10.03.2023 року, Акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) №41 від 10.03.2023 року на суму 5000,00грн., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю видане адвокату Раб М.О. серія ЛВ №001962 від 24.07.2020 року та ордер на ім`я адвоката Раб М.О. серія ВС №1190587 від 03.03.2023 року. У поданому звіті про обсяги наданих послуг за Договором про надання правової допомоги за договором від 09.03.2023 року міститься опис робіт (послуг), які надавалися по виконанню договору №2020/08/24-7 від 24.08.2020 року про надання правничої допомоги на суму 5000,00грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що заявлені витрати на правову допомогу штучно завищені та не відповідають фактично виконаній роботі, проте доказів на підтвердження даних обставин суду не подано.

В підтвердження вимог ч.3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України позивач надав звіт про обсяги наданих послуг за Договором про надання правової допомоги за договором від 09.03.2023 року на суму 5000,00грн., рахунок на оплату №34 від 10.03.2023 року та Акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) №41 від 10.03.2023 року на суму 5000,00грн.

Слід зазначити, що сторони у п. 4.4 Договору про надання правової допомоги №2020/08/24-7 від 24.08.2020 року, визначили, що розмір гонорару Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги по даному договору становить 5 000,00грн. за ведення справи.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 закону).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи принцип розумності та співрозмірності судових витрат, недоведеність відповідачем необхідності зменшення правових витрат, суд прийшов до висновку стягнути з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які вважає документально обґрунтованими та правомірно заявленими, що відповідають критеріям реальності та співмірності.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 231, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, будинок 54 , ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Львівекотранс (79034, м. Львів, вул. Навроцького, буд. 33, ) 99 526,03грн. основного боргу, 23 880,71грн. інфляційні втрати, 3010,32грн. 3% річних, 2684,00грн. судового збору та 5 000,00грн. витрат на правову допомогу.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 30.05.2023 року.

Суддя Коссак С.М.