РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2023Справа № 910/6189/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос"

до ОСОБА_1

про стягнення 574 649,98 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Токарєва К.К.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 574 649,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , відповідно до умов договору поруки №30/04/21-П1 від 30.04.2021, поручилася перед позивачем за виконання ТОВ "Комплекс Агромарс" зобов`язань з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом згідно договору №30/04/21 фінансового кредиту від 30.04.2021 у повному обсязі, внаслідок чого поручитель і боржник несуть відповідальність перед кредитором як солідарні боржники. Зі слів позивача, боржником допущено неналежне виконання зобов`язань за кредитним договору, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути із поручителя.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 відкрито провадження у справі, визнано справу незначною та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

28.10.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просила зупинити провадження у справі та заперечувала проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

10.11.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 29.11.2022 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.12.2022.

20.12.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 21.12.2022 відкладено підготовче засідання на 25.01.2023.

13.01.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшли заперечення на заяву про зупинення провадження у справі.

Підготовче засідання призначене на 25.01.2023 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Зеленіної Н.І. у відпустці.

Ухвалою суду від 27.03.2023 призначено підготовче засідання на 05.04.2023.

Протокольною ухвалою суду від 05.04.2023 відмовлено у задоволенні заяв відповідача про зупинення провадження у справі та витребування доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.04.2023.

Протокольною ухвалою суду від 25.04.2023 відкладено судове засідання на 17.05.2023.

У судовому засіданні 17.05.2023 суд заслухав вступне слова представника позивача, дослідив зібрані в матеріалах справи докази, заслухав пояснення представника позивача, як щодо дослідження доказів, так і по суті позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про місце, дату та час судового розгляду був належним чином повідомлений.

У судовому засіданні 17.05.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.04.2021 між ТОВ "ФК "Геліос" (кредитор, кредитодавець) та ТОВ "Комплекс Агромарс" (боржник, позичальник) укладено договір №30/04/21 фінансового кредиту (кредитний договір), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позивачальникові у сумі 15 000 000,00 грн, що надаються до 30.06.2021, на умовах зворотності, строковості, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 25% річних (у редакції додаткової угоди №3 від 28.05.2021).

Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору в редакції додаткової угоди №3 від 28.05.2021, сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом може робитися різними за розміром сумами (частинами), проте остаточний розрахунок має бути зроблений не пізніше 30.06.2021 включно.

У відповідності до п. 3.3 кредитного договору в редакції додаткової угоди №1 від 20.05.2021, нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється у кінцевий термін повернення кредиту, зазначений в п. 3.1 цього договору, з урахуванням положень п. 3.2 договору. Після закінчення строку кредитування, кредитодавець має право нараховувати відсотки у розмірі 25% річних за неправомірне користування кредитними коштами до дня повного повернення заборгованості за кредитом.

Згідно п. 4.1 кредитного договору, даний кредит забезпечується, зокрема, порукою ОСОБА_1 .

Так, у забезпечення кредитного договору 30.04.2021 між ТОВ "ФК "Геліос" (кредитор, кредитодавець) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки №30/04/21-П1 (договір поруки).

Відповідно п. 1.1 договору поруки в редакції додаткової угоди від 28.05.2021, на підставі договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії, пені згідно кредитного договору у повному обсязі внаслідок чого поручитель і боржник несуть перед кредитором відповідальність, як солідарні боржники.

Розмір зобов`язань поручителя перед кредитором за зобов`язаннями боржника по кредитному договору складається з розміру непогашеної (простроченої виконанням) заборгованості боржника за основною сумою кредиту по договору фінансового кредиту, що на дату укладення цього договору, становить суму у розмірі 15 000 000 грн, відсотків за користування кредитом, відсотків за неправомірне користування кредитними коштами, комісії, пені (п. 1.2 договору поруки в редакції додаткової угоди №3 від 28.05.2021).

У відповідності до п. 2.1 договору поруки в редакції додаткової угоди №3 від 28.05.2021, у разі неповернення боржником кредитору, у строк до 30.06.2021, основної суми кредиту в розмірі 15 000 000,00 грн, поручитель зобов`язується погасити перед кредитором заборгованість боржника з основною сумою кредиту у вищезазначеному розмірі протягом 10 банківських днів, з моменту отримання повідомлення кредитора про невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 2.3 договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та усім своїм майном, у тому числі майном, право власності на яке поручитель має, але таке право ним не оформлено у встановленому законом порядку.

Згідно п. 2.4 договору поруки, кредитор зобов`язується письмово повідомити поручителя про невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором у порядку, встановленому цим договором.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки, всі повідомлення, запити, вимоги або будь-яка інша кореспонденція за цим договором виконуються в письмовій формі українською мовою та доставляються нарочно, кур`єром або передплаченим рекомендованим поштовим відправленням відповідній стороні за адресами сторін, зазначеними в розділі 6 цього договору.

На виконання умов кредитного договору, позивачем було надано позичальнику кредит у розмірі 15 000 000 грн.

У зв`язку із неповернення кредитних коштів, позивач 16.02.2022 направив на адресу позичальника та поручителя вимогу про усунення порушення (претензія/повідомлення кредитора) за вих. №140222/58 від 14.02.2022 із вимогою протягом 10 банківських днів з моменту отримання вимоги погасити наявну заборгованість за кредитним договором у розмірі 570 080,19 грн (в т.ч. 555 990,03 грн - заборгованість по кредиту та 14 090,16 грн - заборгованість за відсотками). Також, кредитор повідомив боржника та поручителя про те, що вказана сума заборгованості не є остаточною, з огляду на п. 3.2. та 3.3. договору фінансового кредиту, згідно з яким обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Відповіді на вимогу матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що боржником за договором №30/04/21 фінансового кредиту не виконані зобов`язання в частині повернення кредиту, та оскільки вказані зобов`язання забезпечені порукою відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з поручителя заборгованості за договором №30/04/21 фінансового кредиту.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що погашення кредиту відбулося в результаті переходу права власності до позивача на предмет іпотеки, а відтак вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання умов договору фінансового кредиту з урахуванням додаткових угод, позивачем було надано боржнику кредит в сумі 15 000 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №1736 від 30.04.2021, №1747 від 05.05.2021, №1779 від 20.05.2021, №1785 від 21.05.2021, та виписками по особовим рахункам за 30.04.2021, 05.05.2021, 20.05.2021, 24.05.2021.

ТОВ "Комплекс Агромарс" (боржник) здійснив часткове погашення боргу на загальну суму 2 044 654,76 грн згідно платіжного доручення № від 05.05.2021. Заборгованість у сумі 12 399 355,21 грн була погашена за рахунок набуття права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, в обумовлені договором строки не здійснив погашення кредиту та процентів за користування кредитом, відповідно доводів позивача спростовано не було. Доказів, щоб свідчили про протилежне відповідачем суду не надано.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за договором №30/04/21 фінансового кредиту, у боржника утворилася заборгованість перед кредитором у розмірі 555 990,03 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 18 659,95 грн.

Доказів того, що ТОВ "Комплекс Агромарс" (боржником) виконано зобов`язання по сплаті кредиту на нарахованих відсотках, в матеріалах справи не міститься.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахування відсотків за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість.

Приписами ст. 546, 547 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором поруки на вимогу позивача матеріали справи не містять, тобто на вимогу кредитора поручителем не було здійснено погашення перед кредитором заборгованість боржника.

Згідно ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

Разом з тим, суд відзначає, що оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і при цьому водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), до істотних умов договору поруки слід віднести, зокрема визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 31.07.2019 у справі №922/2913/18.

Отже, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що за договором поруки №30/04/21-П1 від 30.04.2021 відповідач та ТОВ "Комплекс Агромарс" (боржник) солідарно відповідають перед позивачем за договором №30/04/21 фінансового кредиту від 30.04.2021 у випадку порушення боржником порядку та строків оплати за означеним договором.

Відтак, оскільки судом було встановлено, що боржник є таким, що порушив договірні зобов`язання, зокрема, не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін та не здійснив сплату процентів, то за таких обставин з ОСОБА_1 як солідарного боржника підлягає стягненню заборгованість, яка складається з 555 990,03 грн - суми кредиту та 18 659,95 грн - процентів за користування кредитом.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" (04052, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 7-9, код ЄДРПОУ - 42322556) 555 990 (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн 03 коп. - суми заборгованості по кредиту, 18 659 (вісімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн 95 коп. - суми заборгованості по процентам та 8 619 (вісім тисяч шістсот дев`ятнадцять) грн 75 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.05.2023.

Суддя Н.І. Зеленіна