ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2023 р. Справа№ 925/1068/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2022 (повний текст рішення складено 26.12.2022)

у справі № 925/1068/22 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"

до Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області

про стягнення 43 889,89 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області про стягнення заборгованості 43 889,89 грн за лютий 2022 року на підставі договору № 507 про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2021, укладеного між сторонами у справі.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.12.2022 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" -- 43 889,89 грн залишку заборгованості за електропостачання за лютий 2022 року на підставі договору № 507 про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2021, 2481,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору та 5000,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Вказане вище судове рішення мотивоване тим, що відповідач не довів суду існування підстав згідно чинного законодавства для звільнення його від обов`язку провести повну оплату за всю спожиту (навіть з перевищенням договірного ліміту) електроенергію, розрахунки за позовом в повному розмірі не провів.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 43 889,89 грн залишку заборгованості за електропостачання за лютий 2022 на підставі договору № 507 про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2021.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Регіональне офіс водних ресурсів у Черкаській області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2022 у справі № 925/1068/22.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що:

- додаткові угоди до договору № 507 від 29.12.2021 між сторонами не укладались, відповідно реєстрація бюджетних зобов`язань в органі Держказначейства не здійснювалась, а відтак, підстави для оплати коштів понад суми визначені зазначеним договором відсутні;

- відповідач не має (не мав) права (законних підстав) укладати додаткові угоди до договору від 29.12.2021 № 507 та оплачувати не передбачені договором (укладеним згідно вимог Закону України "Про публічні закупівлі" 60000 кВт вартістю 438 893,89 грн, оскільки на переконання відповідача, такі дії щодо внесення змін до договору від 29.12.2021 № 507 (укладення нового договору) та оплати 60000 кВт*год вартістю 438 893,89 грн були б порушенням ч. 10 ст. 3, ч. 3 ст. 41, ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", п. 3.3., п. 13,7 договору від 29.12.2021 № 507.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що позовна вимога позивача в частині оплати вартості електричної енергії є незаконною та виходить за межі договірних правовідносин.

Також, відповідач вказує на неспівмірність витрат на оплату послуг адвоката позивача у розмірі 11 250,00 грн предметом позову - стягнення 43 889,89 грн.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

Також, позивачем подано до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення процесуального строку на відзив на апеляційну скаргу.

З урахуванням положень ч.2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд вважає за можливе продовжити позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та прийняти його до розгляду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 у справі № 925/1068/22 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2023, справу № 925/1068/22 за апеляційною скаргою Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2022 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2022 у справі № 925/1068/22 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Михальської Ю.Б., Шаптали Є.Ю. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (постачальником, позивачем) та Регіональним офісом водних ресурсів у Черкаській області (споживачем, відповідачем) укладено договір № 507 про постачання енергії споживачу (надалі - договір), відповідно до якого постачальник продає електричну енергію "код ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 09310000-5 - електрична енергія (Електрична енергія)" споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1. договору).

Постачання електричної енергії споживачу здійснюється у строк з 01.01.2022 до 28.02.2022 включно (п. 3.1. договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з 01.01.2022 до 28.02.2022 та в цілому до 31.12.2022, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами - до їх повного виконання (п. 13.1. договору).

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами не надано доказів про визнання цього договору недійсним чи його розірвання у спірний період, за який виник борг.

За умовами договору № 507 постачання електричної енергії на користь відповідача позивачем здійснюється в період з 01.01.2022 по 28.02.2022 включно (п. 3.1.).

На виконання умов договору, позивач здійснив поставку електричної енергії відповідачу протягом всього строку, передбаченого договором, що не заперечується відповідачем.

Так, з урахуванням додатково поданих у справу доказів, а саме відомостей ПАТ "Черкасиобленерго" щодо постачання електропостачальником (позивачем) електричної енергії споживачу (відповідачу) встановлено, що обсяг розподіленої енергії електроенергії останньому:

- в період з 01.01.2022 по 31.01.2022 складали 37 917 кВТ год.;

- в період з 01.02.2022 по 28.02.2022 складали 30 806 кВТ год.

Відповідач до відзиву на позов надав докази, що 21.02.2022 сторонами було підписано акт № УГР00000326 приймання-передачі електричної енергії про те, що на підставі договору № 507 про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2021 відповідач отримав та спожив 37 917 кВТ електроенергії в січні 2022 року і до сплати належить 189 736,67 грн.

Ці кошти відповідачем сплачено позивачу повністю платіжним дорученням № 54 від 21.02.22, що позивачем підтверджується.

За період з 01 по 20 лютого 2022 сторонами було підписано акт приймання - передачі електричної енергії № УГР 00002207 від 14.06.2022 на суму 110 263,33 грн за 22035,038 кВТ/год. спожитої електроенергії.

Цей обсяг електроенергії оплачено відповідачем позивачу повністю платіжним дорученням № 302 від 14.06.22.

Отже, позивач належним чином виконав свої зобов`язання та поставив відповідачу у лютому 2022 року електричну енергію в загальній кількості 30806,00 кВт/год, із яких:

- по акту № УГР00002207 приймання-передачі електричної енергії від 14.06.2022 поставлено 22 035,038 кВт/год;

- по акту № УГР00002208 приймання-передачі електричної енергії від 28.02.2022 року (яким є предметом цього позову) у кількості 8 770,962 кВт/год, що разом складає 30 806,00 кВт/год.

Також, споживання відповідачем 30 806,00 кВт/год. у лютому 2022 підтверджується довідкою ПАТ "Черкасиобленерго" від 14.09.2021 № 7664/030101.

З цієї кількості електроенергії, спожитої відповідачем у лютому 2022, відповідач не оплатив позивачу 8 770,962 кВт/год, на суму 43 889,89 грн та не підписав акт від 28.02.2022.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріалами справи доведено факт поставки позивачем електричної енергії відповідачу в період з 21 по 28 лютого 2022 у кількості 8 770,962 кВт/год, загальною вартістю 43 889,89 грн.

Разом з цим, місцевим господарським судом зазначено, що розрахунок вартості цієї електроенергії позивачем проведено для відповідача за тими ж тарифами, що і 22035,038 кВТ/год. на суму 110 263,33 грн за період з 01 по 20 лютого 2022, які оплачені відповідачем повністю.

Відповідно до п. 5.6. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена Споживачем у строк не більше 15 днів з моменту отримання рахунку та акту приймання - передачі електричної енергії Споживачем, що надсилаються Споживачу після завершення розрахункового періоду.

За правилами розділу 6 договору між сторонами, відповідач як споживач, має право вимагати від постачальника пояснень з приводу отриманих рахунків та у випадку незгоди із порядком розрахунків вимагати проведення звіряння розрахункових даних; проводити звіряння фактичних розрахунків в установленому ПРРЕЕ порядку з підписанням відповідного акту.

З матеріалів справи вбачається, що акт № УГР00002208 приймання-передачі електричної енергії 28.02.22 та рахунок на оплату № 2261 від 28.02.22 на суму 43 889,89 грн були направлені відповідачу 14.10.2022, що підтверджується списком згрупованих відправлень АТ "Укрпошта".

Відповідач вищезгаданий акт не підписав, рахунок не сплатив, звірку за даними цих первинних документів від позивача не вимагав і проти незгоди із ними заперечень позивачу не направив.

Згідно п. 6.2.1 договору споживач повинен забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Таким чином, на переконання позивача, відповідач мав оплатити спожиту електроенергію згідно рахунку № 2261 від 28.02.2022 у сумі 43 889,89 грн до 30.03.2022, однак цього не зробив, що і стало причиною виникнення даного спору.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.12.2022 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" -- 43 889,89 грн залишку заборгованості за електропостачання за лютий 2022 року на підставі договору № 507 про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2021, 2481,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору та 5000,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою договірні відносини, що склалися між сторонами у даній справі, мають ознаки договору поставки, на які поширюються приписи ст. 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою цієї статті визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст.ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Сторонами не надано доказів про визнання цього договору недійсним чи його розірвання у спірний період, за який виник борг.

За умовами договору № 507 постачання електричної енергії на користь відповідача позивачем здійснюється в період з 01.01.2022 по 28.02.2022 включно (п. 3.1.).

На виконання умов договору, позивач здійснив поставку електричної енергії відповідачу протягом всього строку, передбаченого договором, що не заперечується відповідачем.

Так, з урахуванням додатково поданих у справу доказів, а саме відомостей ПАТ "Черкасиобленерго" щодо постачання електропостачальником ТОВ "Укр Газ Ресурс" електричної енергії Споживачу (Регіональний офіс водних ресурсів у Черкаській області - ЕІС код Х-типу 56Х70Х) встановлено, що обсяг розподіленої енергії електроенергії відповідачу:

- в період з 01.01.2022 по 31.01.2022 складали 37 917 кВТ год. (а.с. 158);

- в період з 01.02.2022 по 28.02.2022 складали 30 806 кВТ год. (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач до відзиву на позов надав докази, що 21.02.2022 сторонами було підписано акт № УГР00000326 приймання-передачі електричної енергії про те, що на підставі договору № 507 про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2021 відповідач отримав та спожив 37 917 кВТ електроенергії в січні 2022 року і до сплати належить 189 736,67 грн.

Ці кошти відповідачем сплачено позивачу повністю платіжним дорученням № 54 від 21.02.22, що позивачем підтверджується.

За період з 01 по 20 лютого 2022 року сторонами було підписано акт приймання - передачі електричної енергії № УГР 00002207 від 14.06.2022 на суму 110 263,33 грн. за 22035,038 кВТ/год. спожитої електроенергії.

Цей обсяг електроенергії оплачено відповідачем позивачу повністю платіжним дорученням № 302 від 14.06.22.

Отже, позивач належним чином виконав свої зобов`язання та поставив відповідачу у лютому 2022 року електричну енергію в загальній кількості 30806,00 кВт/год, із яких:

- по акту № УГР00002207 приймання-передачі електричної енергії від 14.06.2022 поставлено 22 035,038 кВт/год;

- по акту № УГР00002208 приймання-передачі електричної енергії від 28.02.2022 (яким є предметом цього позову) у кількості 8 770,962 кВт/год, що разом складає 30 806,00 кВт/год.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що споживання відповідачем 30 806,00 кВт/год. у лютому 2022 підтверджується довідкою ПАТ "Черкасиобленерго" від 14.09.2021 № 7664/030101.

З цієї кількості електроенергії, спожитої відповідачем у лютому 2022, відповідач не оплатив позивачу 8 770,962 кВт/год, на суму 43 889,89 грн. та не підписав Акт від 28.02.2022.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доведеним матеріалами справи є факт поставки позивачем електричної енергії відповідачу в період з 21 по 28 лютого 2022 у кількості 8 770,962 кВт/год, загальною вартістю 43 889,89 грн.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд дійшов правомірних висновків про те, що відповідач мав оплатити спожиту електроенергію згідно рахунку № 2261 від 28.02.2022 у сумі 43 889,89 грн. до 30 березня 2022 року.

Згідно п. 6.2.1 договору споживач повинен забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином та у відповідності до умов договору між сторонами.

Судова колегія відхиляє заперечення відповідача про відсутність у нього зобов`язання оплачувати 43 889,89 грн. за 8 770,962 кВт/год спожитої в лютому 2022 електроенергії, виходячи з наступного:

Дійсно, за умовами п. 3.4. та 5.1. Договору між сторонами передбачено, що обсяг постачання електроенергії за Договором становить 60 000 кВт/год. Загальна вартість договору при цьому становить 300 000,00 грн.

За даними первинних облікових документів, які зібрані у справі в якості доказів, за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 Відповідач спожив 68 723 кВТ/год. електроенергії (37 917 + 8 770,962 + 22035,038). Ці відомості підтверджуються наявними у справі рахунками і актами позивача та довідками ПАТ "Черкасиобленерго".

Отже фактичне споживання електроенергії відповідачем перевищило ті обсяги споживання, які були передбачені Договором між сторонами на час його укладення.

Відповідач у апеляційній скарзі звертає увагу суду, що договір між сторонами було укладено за результатами процедури закупівлі із запланованим обсягом придбання електроенергії 60 000 кВт/год. на суму 300 000,00 грн і тому істотні умови договору між сторонами повністю відповідають тендерній документації.

Незважаючи на перевищення споживання електроенергії, відповідач вважає, що сторонами повинні дотримуватися саме умови договору і різницю споживання відповідач оплачувати не повинен, оскільки на це не були передбачені бюджетні кошти і надлишкове зобов`язання по оплаті електроенергії не зареєстровано за відповідачем в органах держказначейства України.

На думку відповідача, позивач повинен був відімкнути об`єкти відповідача від енергомережі відразу після вичерпання передбаченого Договором обсягу споживання електроенергії.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідач не враховує, що у відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У відповідності до положень ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Наявними у справі доказами підтверджується, що в період січня-лютого 2022 постачання електроенергії відповідачу здійснювалося лише позивачем за договором № 507 від 29.12.2021.

Наданий суду договір № 12 від 21.01.2022 стосується взаємовідносин сторін з приводу постачання електроенергії в наступний період з 01.03.2022 по 31.12.22 включно.

Також, відповідачем не заперечується і даними ПАТ "Черкасиобленерго" в матеріалах справи підтверджується, що в період січня-лютого 2022 єдиним постачальником електроенергії для відповідача був ТОВ "Укр Газ Ресурс".

Розділом 6 договору між сторонами № 507 від 29.12.2021 передбачено те, що

- споживач має право: безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші параметри власного споживання електроенергії; звертатися до постачальника за вирішенням будь-яких питань, пов`язаних із виконанням цього договору;

- споживач зобов`язаний: забезпечити своєчасну і повну оплату спожитої електроенергії відповідно до умов договору; раціонально використовувати електроенергію, використовувати електроенергію виключно для власного споживання.

За правилами розділів 7, 8 вказаного договору постачальник має право:

- ініціювати припинення постачання електроенергії Споживачу в порядку та на умовах, які визначені цим Договором та чинним законодавством;

- звернутися до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта споживача від електропостачання у випадку порушення споживачем строків плати за цим Договором , в т.ч. за графіком погашення заборгованості;

Згідно п. 8.4. договору якщо за ініціативою споживача необхідно припинити постачання електроенергії на об`єкт споживача для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення тощо, споживач має звернутися до оператора системи.

Отже, всі випадки припинення енергоспоживання для відповідача за договором із позивачем повинні вирішуватися виключно за участі оператора системи, яким за умовами п. 2.2. договору між сторонами є оператор системи розподілу, з ким у відповідача укладено договір про надання послуг з розподілу електроенергії.

На підставі зазначених умов договору, судова колегія відхиляє доводи відповідача, що позивач самостійно мав право чи повинен був відімкнути електрообладнання відповідача від енергоспоживання після вичерпання запланованої поставки обсягу електроенергії за договором № 507.

Договором між сторонами № 507 від 29.12.2021 не передбачено, що відповідач за певних умов звільняється від обов`язку оплатити весь обсяг спожитої електроенергії.

Відповідач безумовно знав про перевищення ним обсягів енергоспоживання в період січня-лютого 2022, бо повинен був контролювати зі свого боку власне енергоспоживання, однак не вжив ніяких заходів для його обмеження до рівня, передбаченого умовами договору і не ініціював своє відімкнення від енергомережі для упередження перевищення лімітів споживання.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що позивач належним чином забезпечив потреби відповідача в енергоспоживанні, перевищення енергоспоживання відповідачем відбулося в межах строку дії договору № 507 від 29.12.2021 між сторонами, тому позивач вправі вимагати проведення повного розрахунку за споживання електроенергії відповідачем за договором між сторонами.

Натомість поведінка відповідача у правовідносинах між сторонами містить ознаки зловживання своїми правами, є упередженою, бо споживши електроенергію на власні потреби з перевищенням договірного ліміту споживання, відповідач відмовляється її оплачувати та ніяким чином не вирішує питання про повернення отриманої електроенергії чи відшкодування її вартості як збитків позивача, якщо вражає, що її споживання відбулося всупереч умовам договору між сторонами.

Судова колегія погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не довів суду існування підстав згідно чинного законодавства для звільнення від свого обов`язку провести повну оплату за всю спожиту (навіть з перевищенням договірного ліміту) електроенергію, розрахунки за позовом в повному розмірі не провів, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 43 889,89 грн. залишку заборгованості за електропостачання за лютий 2022 року на підставі договору № 507 про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2021 року.

За результатами вирішення спору позивач просив стягнути з відповідача також і 11 250,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу при вирішенні спору, заявупро що позвач подав при зверненні до суду з позовом.

При вирішенні даного питання судом першої інстанції було встановлено наступне:

Під час розгляду даної справи позивачем надано докази отримання ним послуг з професійної правничої допомоги, наданої адвокатом Ільченко А.П., який діяв на підставі довіреності від 13.01.2022 № 101.

За умовами договору про надання правової (правничої ) допомоги від 21.07.2021 (позивач замовив, а Адвокатське бюро "Ільченко та Партнери" в особі керівника Ільченка А.П. взяло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу на умовах цього договору.

Правнича допомога включає в себе перевірку документів позивача на відповідність їх чинному законодавству, допомогу в правильному їх оформленні; адвокат ляє інтереси клієнта в господарських судах; надає консультації і роз`яснення з правових питань, по складенню заяв, скарг та інших документів правового характеру для захисту інтересів позивача; здійснює підготовку судової справи до розгляду, здійснює збір доказів у судових справах та інші повноваження.

Згідно п. 4.7. розрахунок вартості кожного окремого замовлення позивача встановлюється сторонами у додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною договору, а вартість (ціна) кожного окремого замовлення погоджується сторонами в Акті про прийняття-передачу послуг правничої допомоги за наслідками виконання Адвокатським бюро замовлень позивача на правничу допомогу згідно положень Додаткової угоди.

Пунктом 4.9. сторони погодили, що Акт про прийняття-передачу послуг правничої допомоги є також детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро згідно норм ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Додатковою угодою № 56 від 15.08.2022 (а.с. 34) сторони погодили, що Адвокатське бюро взяло на себе зорбов`язання надати правничу допомогу позивачу при стягненні боргу за договором № 507 від 29.12.2021 між позивачем та відповідачем у справі. Допомога включає в себе ознайомлення із первинними документами, підготовка позовної заяви до суду та всіх документів та матеріалів, які будуть в подальшому необхідними під час розгляду господарської справи , представництво інтересів позивача в суді.

Сторонами погоджено в додатковій угоді, що розмір погодинної ставки роботи Адвокатського бюро та участі в судових засідання становить 2500,00 грн.

24.10.2022 сторонами підписано Акт № 56 про прийняття-передачу послуг правничої допомоги з підтвердженням надання та отримання без зауважень адвокатських послу позивачем при вирішенні спору у даній справі на суму 11250,00 грн.

До переліку послуг ввійшли такі роботи адвоката, як ознайомлення із документами позивача щодо несплати відповідачем за спожиту електроенергію по договору № 507 від 29.12.2021; підготовка та направлення адвокатського запиту, підготовка та направлення претензії, ознайомлення із відповіддю ПАТ "Черкасиобленерго"; підготовка позовної заяви до суду зі складенням всіх необхідних документів для її подання.

Вивчивши матеріали справи щодо підтвердження витрат позивача на професійну (правничу) допомогу з урахуванням їх переліку, матеріалів справи, її категорії та складності (малозначність спору, що не потребує вивчення великого обсягу фактичних обставин справи та аналізу значного обсягу судової практики), колегія суддів зазначає про наступне.

З огляду на те, що розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, з урахування ціни заявленого позову (43 889,89 грн) і розміру адвокатських витрат (11200,00 грн.), простих розрахунків ціни позову, відсутності конкуренції доказів з приводу ціни та обсягу спожитого відповідачем газу, договірного характеру відносин сторін, унормованості їх відносин законодавством, виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, а також враховуючи те, що відповідач є державним органом з обмеженим фінансуванням (що не потребує доведення), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення витрат на професійну правничу допомогу позивача у сумі 5000,00 грн.

За таких обставин, посилання відповідача на неспівмірність витрат на оплату послуг адвоката позивача у розмірі 11 250,00 грн предметом позову - стягнення 43 889,89 грн є безпідставними.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що надававши правову кваліфікацію наданим доказам у даній справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав доведеності та обґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів в аспекті ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, доводи відповідача по суті його апеляційної скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків місцевого господарського суду та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

В свою чергу, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені місцевим господарським судом при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Регіонального офісу водних ресурсів у Черкаській області залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2022 у справі № 925/1068/22 - без змін.

Матеріали справи № 925/1068/22 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

Є.Ю. Шаптала