РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2023 року м. Чернігів справа № 927/482/23
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

За позовом: Заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури,

вул. Шевченко, 1, м. Чернігів, 14000, в інтересах держави в особі

Позивача: Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області,

, вул. Свято-Покровська, 2а, смт Березна, Чернігівський район, Чернігівська область, 15622

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут»,

, вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021

Предмет спору: про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 78 200,46 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», у якому прокурор просить суд визнати недійсними додаткові угоди від 01.02.2021, від 02.02.2021, від 03.02.2021, від 04.02.2021, від 02.07.2021, від 05.07.2021, від 03.08.2021, від 26.08.2021 щодо зміни ціни до договору про закупівлю природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АВ147-102-21 від 22.01.2021, укладені між Березнянською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» на користь Березнянської селищної ради безпідставно отримані кошти в сумі 78 200,46 грн.

Процесуальні дії у справі.

30.03.2023 прокурор подав до суду клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 31.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяви із обґрунтуванням своїх заперечень щодо такого розгляду. Також встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи відзиву на позов з доданими до нього документами.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення копію ухвали суду від 31.03.2023 відповідач отримав 03.04.2023, а отже останнім днем строку для подання відповідачем заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження є 10.04.2023, для подання відзиву - 18.04.2023.

19.04.2023 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до ухвалення рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №905/1907/21 у подібних правовідносинах.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що для досягнення єдності практики колегія суддів Верховного Суду у справі №905/1907/21 вважає за необхідне уточнення висновку, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 шляхом зазначення того, що прокурор може звертатись до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування та некомерційного комунального підприємства з вимогою про визнання недійсним правочину, укладеного комунальним підприємством та про стягнення коштів на користь такого комунального підприємства (як частини двосторонньої реституції) або на користь держави (у разі, якщо це передбачено законом), та передала справу №905/1907/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду (ухвала Верховного Суду від 21.12.2022 у справі №905/1907/21).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Підставою для передачі справи № 905/1907/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду слугувала необхідність уточнення висновку, наведеного у п. 9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, про те що «заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон), має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи. У контексті засадничого положення частини другої статті 19 Конституції України відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави».

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.04.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій чи аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). До того ж зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 № 910/24257/16).

У справах №905/1907/21 та №911/2169/20 прокурор звертався до суду в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради, Комунального закладу «Канівська санаторна школа Черкаської обласної ради» та в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство», відповідно, тобто одним із позивачів прокурор визначив комунальний заклад та державне підприємство.

Натомість у даній справі прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Березнянської селищної ради.

Отже, справи № 927/482/23 та №905/1907/21 не є подібними за суб`єктним складом сторін спору.

За наведених обставин, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

18.04.2023 відповідач направив до суду відзив на позовну заяву з доказами його відправлення іншим учасникам справи.

Суд долучив до матеріалів справи відзив відповідача з доданими до нього документами, як такий, що поданий у порядку та строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України та судом, а тому спір вирішується з його урахуванням.

26.04.2023 прокурор подав до суду відповідь на відзив з доказами її відправлення іншим учасникам справи.

10.05.2023 від відповідача до суду надійшли заперечення проти долучення до матеріалів справи відповіді прокурора на відзив, у яких просить залишити вказану відповідь без розгляду, враховуючи пропущення прокурором строку на її подання.

До заперечень відповідач додав роздруківку трекінга поштового відправлення за №562, тобто відзиву на відзив, направленого на адресу прокурора, з якого вбачається, що він отримав відзив 20.04.2023.

Отже, останнім днем для подання прокурором відповіді на відзив є 25.04.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 ГПК України відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом.

За приписами ч. 1, 2 ст. 118, ч. 1 ст. 119 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Поновлення та продовження процесуальних строків

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Прокурор подав відповідь на відзив з пропущенням строку, встановленого для її подання, проте поважних причин його пропуску суду не навів.

За таких обставин, відповідь прокурора на відзив підлягає залишенню судом без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні між позивачем та відповідачем додаткових угод від 01.02.2021, від 02.02.2021, від 03.02.2021, від 04.02.2021, від 02.07.2021, від 05.07.2021, від 03.08.2021, від 26.08.2021 щодо зміни ціни до договору про закупівлю природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АВ147-102-21 від 22.01.2021 (далі Договір) було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку та з перевищенням 10% ліміту зміни ціни, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі.

Враховуючи те, що вищезазначені додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі», прокурор, посилаючись на приписи ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки позивач сплатив кошти за поставлений природний газ відповідно до ціни, вказаній у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 670 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 78 200,46 грн надлишково сплачених позивачем коштів.

Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне:

- підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді в інтересах держави в особі Березнянської селищної ради, оскільки остання є самостійним суб`єктом господарювання, а не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень. Відповідач вважає, шо прокурор не надав доказів, що уповноважений орган, в інтересах якого він звернувся з позовом, не здійснює або неналежним чином здійснює свої повноваження щодо захисту інтересів;

- внесення спірними додатковими угодами змін до Договору не призвело до збільшення його загальної ціни, а вимог щодо збереження обсягів газопостачання Закон України «про публічні закупівлі» не містить;

- вимогами чинного законодавства не передбачено якими саме документами має бути підтверджено коливання ціни, а тому посилання прокурора на те, що ціновими довідками Харківської торгово-промислової палати не може підтверджуватись коливання ціни на природний газ є необґрунтованими. Надані прокурором дані, розміщені на ТБ «Українська енергетична біржа», є довідковою інформацією багатьох суб`єктів господарювання, а тому не може спростовувати ані відсутність коливання цін на газ у спірний період, ані свідчити про середню ринкову ціну на природний газ у зазначений період;

- питання набрання чинності додатковими угодами від 01.02.2021, від 02.02.2021, від 03.02.2021, від 04.02.2021 вже досліджувалось Господарським судом Чернігівської області при ухваленні рішення суду від 04.08.2021 у справі №927/569/21, яке набрало законної сили;

- підстави для стягнення з відповідача коштів у розмірі 78 200,46 грн відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України відсутні.

Інших заяв по суті у встановлений строк до суду не надходило.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Прокурор у позовній заяві зазначив, що Відділом освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради на веб-порталі публічних закупівель Prozorro розміщено оголошення за № UA-2020-12-15-005937-с про намір здійснити закупівлю газового палива обсягом 132 000 куб. м за бюджетні кошти та розміщено тендерну документацію з вимогами до учасників та предмету закупівлі.

Відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій №9 від 05.01.2021 переможцем торгів визнано ТОВ «Чернігівгаз Збут».

Обставини щодо проведення вказаної процедури закупівлі зазначені також у відзиві відповідача на позов.

22.01.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» (далі Постачальник) та Березнянською селищною радою (далі Споживач) укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-102-21 (далі Договір) (а.с. 33-40).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2021 році природний газ, код за ДК 021:20-6 Газове паливо (природний газ) (далі газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Річний плановий обсяг постачання газу до 132 000 м3 (п. 1.2 Договору).

За умовами п. 3.1 Договору розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем. Підписуючи цей договір, Споживач підтверджує, що ознайомлений з тим, що протягом дії Договору ціна на газ може змінюватись, про що Сторони укладатимуть відповідні додаткові угоди. Підписуючи цей договір, Споживач підтверджує, що йому надане належне повідомлення про порядок зміни ціни газу протягом дії Договору і ніяких інших повідомлень про зміну ціни газу не вимагається.

Згідно з п. 3.2 Договору ціна 1 м3 газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності , а також ПДВ 20%.

Загальна ціна 1 м3 складає 6,88 грн, в т. ч. ПДВ 20%.

У п. 3.3 Договору сторони визначили, що зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору.

Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого Споживачеві за даним Договором, і складає 908 160,00 грн, в тому числі ПДВ 20% (п. 3.6 Договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з 01.01.2021 до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 9.1 Договору).

Пунктом 9.7 Договору передбачено, що істотні умови цього Договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в цьому Договорі.

У Додатку №1 до Договору вказані планові обсяги постачання газу по місяцях: січень-грудень.

29.01.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Березнянською селищною радою укладено додаткову угоду щодо зміни ціни, відповідно до якої зменшено річний плановий обсяг постачання газу до 15 000,00 м3 та зменшено загальну суму Договору до 103 200,00 грн з ПДВ (а.с. 44-45).

ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до позивача з листом від 22.01.2021 № 14704-Сл-341/172-0121, у якому зазначає про зростання ціни на природний газ, вартість якого з 01.01.2021 за 1 м3 становить 7,56731 грн, та просить підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с. 48).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа від 22.01.2021 № 14704-Сл-341/172-0121 додав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №1757/20 від 04.01.2021 (а.с. 49).

У вказаній довідці зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа», середньозважена ціна газу становить: ресурс грудня 2020 року (станом на 29.12.2020) 6 329,75 грн/1000 куб. м; січня 2021 року (станом на 29.12.2020) 7 558,18 грн/1000 куб. м; зміна середньозваженої ціни між вказаними періодами +19,41%.

01.02.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Березнянською селищною радою укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору (далі Додаткова угода від 01.02.2021) (а.с. 46), відповідно до якої з 01.01.2021 збільшено ціну природного газу за 1 м3 до 7,56731 грн з ПДВ та зменшено річний плановий обсяг постачання до 13 637,60 м3.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 9,99 % у порівнянні з ціною, вказаною у Договорі.

ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до позивача з листом від 23.01.2021 № 14704-Сл-341/173-0121, у якому зазначає про зростання ціни на природний газ, вартість якого з 01.01.2021 за 1 м3 становить 8,32328 грн, та просить підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с. 52).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа від 23.01.2021 № 14704-Сл-341/173-0121 додав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №62/21 від 14.01.2021 (а.с. 53-54).

У вказаній довідці зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа», середньозважена ціна газу становить: ресурс грудня 2020 року (станом на 31.12.2020) 6 329,75 грн/1000 куб. м; січня 2021 року (станом на 13.01.2021) 7 924,07 грн/1000 куб. м; коливання середньозваженої ціни між вказаними періодами +25,19%.

02.02.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Березнянською селищною радою укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору (далі Додаткова угода від 02.02.2021) (а.с. 50), відповідно до якої з 01.01.2021 збільшено ціну природного газу за 1 м3 до 8,32328 грн з ПДВ та зменшено річний плановий обсяг постачання до 12 398,95 м3.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 9,99 % у порівнянні з ціною, вказаною у Додатковій угоді від 01.02.2021.

ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до позивача з листом від 25.01.2021 № 14704-Сл-341/174-0121, у якому зазначає про зростання ціни на природний газ, вартість якого з 01.01.2021 за 1 м3 становить 9,15478 грн, та просить підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с. 58).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа від 25.01.2021 № 14704-Сл-341/174-0121 додав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №116/21 від 20.01.2021 (а.с. 59).

У вказаній довідці зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа», середньозважена ціна газу на європейських хабах до кордону України становить: станом на 01.01.2021 за тис. куб м3: на NCG 9 701,94 грн, на Gaspool 9 910,02 грн, на TTF 10 073,83 грн; станом на 13.01.2021 за тис. куб м3: на NCG 12 794,37 грн, на Gaspool 12 690,14 грн, на TTF 13 102,73 грн; зміна між вказаними датами +31,87%, +28,05%, +30,07%, відповідно.

03.02.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Березнянською селищною радою укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору (далі Додаткова угода від 03.02.2021) (а.с. 56), відповідно до якої з 01.01.2021 збільшено ціну природного газу за 1 м3 до 9,15478 грн з ПДВ та зменшено річний плановий обсяг постачання до 11 272,79 м3.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 9,99 % у порівнянні з ціною, вказаною у Додатковій угоді від 02.02.2021.

ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до позивача з листом від 27.01.2021 № 14704-Сл-341/175-0121, у якому зазначає про зростання ціни на природний газ, вартість якого з 01.01.2021 за 1 м3 становить 10,06934 грн, та просить підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с. 61).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа від 27.01.2021 № 14704-Сл-341/175-0121 додав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №163/21 від 27.01.2021 (а.с. 62-63).

У вказаній довідці зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа», середньозважена ціна газу становить: ресурс грудня 2020 року (станом на 31.12.2020) 6 329,75 грн/1000 куб. м; лютого 2021 року (станом на 22.01.2021) 8 211,68 грн/1000 куб. м; коливання середньозваженої ціни між вказаними періодами +29,73%.

04.02.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Березнянською селищною радою укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору (далі Додаткова угода від 04.02.2021) (а.с. 60), відповідно до якої з 01.01.2021 збільшено ціну природного газу за 1 м3 до 10,06934 грн з ПДВ та зменшено річний плановий обсяг постачання до 10 248,92 м3.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 9,99 % у порівнянні з ціною, вказаною у Додатковій угоді від 03.02.2021.

ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до позивача з листом від 18.06.2021 № 14704-Сл-5782/1285-0621, у якому зазначає про зростання ціни на природний газ, вартість якого з 01.06.2021 за 1 м3 становить 11,07527 грн, та просить підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с. 66).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа від 18.06.2021 № 14704-Сл-5782/128-0621 додав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №1043/21 від 06.05.2021 (а.с. 67-69).

У вказаній довідці зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа», середньозважена ціна газу становить: ресурс квітня 2021 року (станом на 01.04.2021) 7 725,51 грн/1000 куб. м; травня 2021 року (станом на 05.05.2021) 9 295,86 грн/1000 куб. м; коливання середньозваженої ціни між вказаними періодами +20,33%.

02.07.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Березнянською селищною радою укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору (далі Додаткова угода від 02.07.2021) (а.с. 64), відповідно до якої з 01.06.2021 збільшено ціну природного газу за 1 м3 до 11,07527 грн з ПДВ та зменшено річний плановий обсяг постачання до 9 721,58 м3.

У Додатковій угоді від 02.07.2021 зазначено, що вона вважається укладеною з дати її підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.06.2021.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 9,99 % у порівнянні з ціною, вказаною у Додатковій угоді від 04.02.2021.

ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до позивача з листом від 18.06.2021 № 14704-Сл-5782/1285-0621, у якому зазначає про зростання ціни на природний газ, вартість якого з 01.06.2021 за 1 м3 становить 11,07527 грн, та просить підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с. 66).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа від 18.06.2021 № 14704-Сл-5782/129-0621 додав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №1261/21 від 01.06.2021 (а.с. 73).

У вказаній довідці зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа», середньозважена ціна газу становить: ресурс травня 2021 року (станом на 05.05.2021) 9 295,86 грн/1000 куб. м; червня 2021 року (станом на 31.05.2021) 12 146,75 грн/1000 куб. м; коливання середньозваженої ціни між вказаними періодами +29,17%.

05.07.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Березнянською селищною радою укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору (далі Додаткова угода від 05.07.2021) (а.с. 70), відповідно до якої з 01.06.2021 збільшено ціну природного газу за 1 м3 до 12,18169 грн з ПДВ та зменшено річний плановий обсяг постачання до 9 242,14 м3.

У Додатковій угоді від 05.07.2021 зазначено, що вона вважається укладеною з дати її підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.06.2021.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 9,99 % у порівнянні з ціною, вказаною у Додатковій угоді від 02.07.2021.

ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до позивача з листом від 15.07.2021 № 14704-Сл-8668/86-0721, у якому зазначає про зростання ціни на природний газ, вартість якого з 01.07.2021 за 1 м3 становить 13,39864 грн, та просить підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с. 76).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа від 18.06.2021 № 14704-Сл-5782/129-0621 додав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №1483/21 від 06.07.2021 (а.с. 77-78).

У вказаній довідці зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа», середньозважена ціна газу становить: ресурс червня 2021 року (станом на 01.06.2021) 10 734,15 грн/1000 куб. м; липня 2021 року (станом на 30.06.2021) 12 975,48 грн/1000 куб. м; коливання середньозваженої ціни між вказаними періодами +20,88%.

03.08.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Березнянською селищною радою укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору (далі Додаткова угода від 03.08.2021) (а.с. 74), відповідно до якої з 01.07.2021 збільшено ціну природного газу за 1 м3 до 13,39864 грн з ПДВ та зменшено річний плановий обсяг постачання до 8 806,25 м3.

У Додатковій угоді від 03.08.2021 зазначено, що вона вважається укладеною з дати її підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.07.2021.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 9,99 % у порівнянні з ціною, вказаною у Додатковій угоді від 05.07.2021.

ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулось до позивача з листом від 16.08.2021 № 14704-Сл-11207/35-0821, у якому зазначає про зростання ціни на природний газ, вартість якого з 01.08.2021 за 1 м3 становить 14,73716 грн, та просить підписати додаткову угоду щодо зміни ціни на природний газ (а.с. 81).

На підтвердження зростання ціни на газ відповідач до листа від 16.08.2021 № 14704-Сл-11207/35-0821 додав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №1720/21 від 02.08.2021 (а.с. 82).

У вказаній довідці зазначено, що згідно з інформацією, опублікованою на офіційному сайті Товарної біржі «Українська енергетична біржа», середньозважена ціна газу становить: ресурс липня 2021 року (станом на 01.07.2021) 12 975,48 грн/1000 куб. м; серпня 2021 року (станом на 28.07.2021) 15 662,06 грн/1000 куб. м; коливання середньозваженої ціни між вказаними періодами +20,71%.

26.08.2021 між ТОВ «Чернігівгаз Збут» та Березнянською селищною радою укладено додаткову угоду щодо зміни ціни до Договору (далі Додаткова угода від 26.08.2021) (а.с. 79), відповідно до якої з 01.08.2021 збільшено ціну природного газу за 1 м3 до 14,73716 грн з ПДВ та зменшено річний плановий обсяг постачання до 8 409,95 м3.

У Додатковій угоді від 26.08.2021 зазначено, що вона вважається укладеною з дати її підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.08.2021.

Отже, фактично відповідач збільшив ціну на газ на 9,99 % у порівнянні з ціною, вказаною у Додатковій угоді від 03.08.2021.

Прокурор надав роздруківки з веб-сайту «Українська енергетична біржа», у яких міститься інформація щодо середньозваженої ціни газу, у тому числі ресурсу січня-лютого 2021 року станом на дати укладення Договору та спірних додаткових угод від 01.02.2021, 02.02.2021, 03.02.2021, 04.02.2021 (а.с. 94-100).

У період з січня 2021 року по квітень 2021 року відповідач поставив позивачу природний газ загальним обсягом 24 345,20 м3 на суму 245 140,10 грн, на підтвердження чого надано акти приймання-передачі природного газу: №ЧРЗ81000839 б/д (за січень 2021 року); №ЧРЗ81002141 б/д (за лютий 2021 року); №ЧРЗ81003432 від 14.04.2021 (за березень 2021 року); №ЧРЗ81004566 від 28.05.2021 (за квітень 2021 року) (а.с. 84, 86, 89, 91).

Крім того, прокурор надав копію акта приймання-передачі природного газу: №ЧРЗ80010751 від 14.04.2021, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв у грудні 2020 року природний газ обсягом 281,89 м3 на суму 2 494,73 грн (а.с. 88). У вказаному акті міститься посилання на договір №41АВ147-102-21 від 22.01.2021.

Позивач перерахував відповідачу кошти за поставлений природний газ на загальну суму 244 377,06 грн, на підтвердження чого надано платіжні доручення №533 від 15.03.2021 на суму 25 433,34 грн (призначення платежу згідно з актом ЧРЗ810021 від 15.03.2021), від 15.04.2021 на суму 18 841,30 грн (призначення платежу згідно з актом №ЧРЗ81003432 від 14.04.2021), №533 від 03.06.2021 на суму 2 958,37 грн (призначення платежу згідно з актом №ЧРЗ81004566 від 28.05.2021), №539 від 06.09.2021 на суму 197 144,05 грн (призначення платежу згідно з рішенням суду у справі №927/569/21 від 04.08.2021) (а.с. 85, 87, 90, 92).

Господарським судом Чернігівської області розглядалась справа №927/569/21 за позовом ТОВ «Чернігівгаз Збут» до Березнянської селищної ради про стягнення заборгованості за поставлений у січні 2021 року на підставі акта приймання-передачі №ЧРЗ81000839 природний газ за договором №41АВ147-102-21 від 22.01.2021.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2021 у справі №927/569/21, яке набрало законної сили 26.08.2021, стягнуто з Березнянської селищної ради на користь ТОВ «Чернігівгаз Збут» 197 144,05 грн основного боргу по сплаті вартості за поставлений природний газ, 7210,61 грн пені, 1604,16 грн 3% річних, 6781,76 грн втрат від інфляції та 3191,11 грн судового збору (а.с. 101-106).

Судом у справі №927/569/21 встановлено, що відповідач (Березнянська селищна рада) здійснив часткову оплату газу за січень 2021 року в сумі 3257,77 грн; заборгованість відповідача по договору на постачання природного газу № 41АВ147-102-21 від 22.01.2021 за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 становить 197144,05грн, про що сторони підписали акт звіряння взаємних розрахунків.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що у справі №927/569/21 та у цій справі беруть участь особи, щодо яких встановлено певні обставини, факти, які встановлені рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2021 у справі №927/569/21 та входять до предмету доказування в межах даної справи, є преюдиціальними та не підлягають доведенню знову в межах даної справи.

Отже, загальний розмір сплачених позивачем відповідачу коштів становить 247 634,83 грн.

Прокурор в позовній заяві вказує, що позивач відповідно до ціни газу, зазначеної у Договорі, повинен був сплатити за поставлений природний газ кошти у розмірі 169 434,37 грн, натомість сплатив 247 634,83 грн, а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 78 200,46 грн, які прокурор просить стягнути з відповідача.

Оцінка суду.

Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

«Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Згідно з ч. 4, 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, останню прокурором подано в особі Березнянської селищної ради у зв`язку із невиконанням нею своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави у суді.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Як встановив суд, Договір та спірні додаткові угоди до нього укладені між Березнянською селищною радою та ТОВ «Чернігівгаз Збут».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (п.38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону «Про прокуратуру»).

Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №917/341/19, від 02.02.2021 у справі №922/1795/19, від 07.04.2021 у справі №917/273/20, від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

Так, у справі №927/491/19 прокурор звернувся з позовом від імені Відділу як сторони договору, який судом було визнано недійсним. У позові прокурор просив стягнути кошти на користь Відділу як сторони договору. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати касаційного господарського суду дійшов висновку, що прокурор правильно визначив Відділ (сторону договору) як позивача, враховуючи, що позов містить вимогу про стягнення надмірно сплачених за договором грошових сум на користь Відділу (і не містить вимоги про стягнення отриманого за договором в дохід держави) (п.59 постанови від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

Прокурор звертався до селищної ради з листом від 29.09.2022 №5250вих-22, у якому повідомив про порушення Закону України «Про публічні закупівлі» при укладання спірних додаткових угод та просив надати інформацію про вжиття заходів щодо усунення вказаних порушень, що вбачається з листа Березнянською селищної ради від 04.10.2022 №845/02-21).

Березнянська селищна рада у листі від 04.10.2022 №845/02-21, адресованому Чернігівській окружній прокуратурі, зазначила про те, що нею було направлено відповідачу претензію на суму 77 645,11 грн, однак відповіді отримано не було; з позовом до господарського суду селищна рада не зверталась та просить прокурора представляти її інтереси у суді.

Відтак Березнянською селищною радою особисто підтверджено нездійснення жодних дій, спрямованих на звернення до суду з відповідним позовом, що свідчить про її бездіяльність щодо захисту інтересів держави.

Зважаючи на викладене та виходячи із предмету і підстав позову, сформульованих прокурором, суд доходить висновку, що він правильно визначив селищну раду позивачем, компетентним органом, оскільки вона є стороною спірних правочинів, втім, не звернулася до суду з позовом про визнання їх недійсним після отримання інформації від прокурора про наявні порушення.

У порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Березнянської селищної ради до ТОВ «Чернігівгаз Збут» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення зайво сплачених коштів.

За таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення з боку прокурора бездіяльності Березнянської селищної ради як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави та про наявність підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду, а відтак доводи відповідача про відсутність таких підстав відхиляються судом.

При цьому суд враховує, що можливість використання відповідачем безпідставно набутого майна, яким виступають у даному випадку грошові кошти, становить суспільний інтерес, а їх неповернення не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні. Разом з тим, потенційно факт перерахування на адресу відповідача зайвих бюджетних коштів порушує вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності, а тому призводить до протиправного витрачання публічних коштів, унеможливлює раціональне та ефективне їх використання. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та не сприяє забезпеченню виконання нею основних функцій та завдань. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Щодо визнання недійсними додаткових угод.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

За приписами ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України «Про публічні закупівлі».

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Згідно з пунктами 6, 11, 22 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі»: договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару; замовники - суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону. При цьому предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті. що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За приписами ч. 4 ст. 41 вказаного Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21, від 22.06.2022 у справі № 917/1062/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 у справі №903/366/22 прийнятих у подібних правовідносинах, за наслідками розгляду спорів про визнання недійсними додаткових угод, що були укладені під час дії нової редакції Закону України «Про публічні закупівлі», яка вступила в законну силу 19.04.2020 та застосовується до спірних правовідносин.

Таким чином, системний аналіз положень статей 651, 652 ЦК України та положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний висновок наведений у постановах від 09.06.2022 у справі №927/636/21 та від 07.12.2022 у справі №927/189/22).

Як встановив суд, позивач та відповідач уклали Договір за результатами процедури закупівель на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а на момент підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі».

Так, відповідно до пунктів 1.2, 3.2, 3.6 Договору річний плановий обсяг постачання газу складав до 132 000 м3; ціна газу на момент укладання Договору становила 6,88 грн за 1 м3, в т. ч. ПДВ 20%; загальна сума Договору 908 160,00 грн.

Додатковою угодою від 29.01.2021 сторони зменшили річний плановий обсяг постачання газу до 15 000,00 м3 та загальну суму Договору до 103 200,00 грн з ПДВ.

Водночас згідно з Додатковими угодами від 01.02.2021, 02.02.2021, 03.02.2021, 04.02.2021, 02.07.2021, 05.07.2021, 03.08.2021, 26.08.2021 вісім разів змінено істотні умови Договору, а саме: збільшено ціну за одиницю товару з 6,88 грн до 14,73716 грн за м3 та зменшено кількість товару до 8 409,95 м3. Фактично ціна за 1 м3 (одиницю товару) збільшилася на 114,20%, а об`єм газу, який підлягав поставці, було зменшено майже на 78,36%, порівняно з погодженим під час закупівлі та у Додатковій угоді від 29.01.2021.

Необхідність укладення оспорюваних додаткових угод до Договору обґрунтовано відповідачем коливанням ціни газу на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідачем було надано цінові довідки Харківської торгово-промислової палати №1757/20 від 04.01.2021, №62/21 від 14.01.2021, №116/21 від 20.01.2021, №163/21 від 27.01.2021, №1043/21 від 06.05.2021, №1261/21 від 01.06.2021, №1483/21 від 06.07.2021, №1720/21 від 02.08.2021.

Тобто оспорювані додаткові угоди були укладені на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання. Внесення змін до договору про закупівлю можливе лише у випадку коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Зокрема, у документі, який видає компетентний орган, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціна на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто, наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).

Проте, як вбачається з цінових довідок Харківської торгово-промислової палати№1757/20 від 04.01.2021, №62/21 від 14.01.2021, №116/21 від 20.01.2021, які стали підставою для укладення спірних Додаткових угод від 01.02.2021, 02.02.2021, 03.02.2021, ці довідки були видані ще до укладення Договору від 22.01.2021 та містять інформацію щодо середньозваженої ціни ресурсу грудня 2020 року та ресурсу січня 2021 року станом на 29.12.2020, 31.12.2020, 13.01.2021, а цінова довідка від №116/21 від 20.01.2021 інформацію щодо вартості природного газу на європейських хабах станом на 04.01.2021 та 13.04.2021.

Разом з тим, відповідач не надав доказів того, що він поставляє газ, видобутий не в Україні, та/або придбаний саме на європейських хабах.

Україна має свій ринок природного газу, умови якого відрізняються від ринку інших країн, а тому не можуть вважатись об`єктивними та коректними наведені відповідачем порівняння цін, що крім того, мають несистематизований, вибірковий характер.

Надані відповідачем цінові довідки Харківської торгово-промислової палати за своїм змістом є документами довідково-інформаційного характеру (фактографічно-інформаційними як вказано в примітці до цих документів), що демонструють діапазон цін на природний газ на відповідний місяць в залежності від умов та обсягу постачання, що склались для різних постачальників на внутрішньому ринку. При цьому жоден з перерахованих документів не містить будь-якої інформації саме про факт коливання цін на природний газ у порівняні з моментом укладення договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надана відповідачем довідкова інформація у вигляді цінових довідок не підтверджує коливання ціни на природний газ упродовж періоду з 22.01.2021 (укладення договору) до 26.08.2021 (підписання останньої додаткової угоди), оскільки: по-перше, наявні в матеріалах справи документи не є саме експертним висновком, зробленим фахівцем на підставі розгляду та аналізу ряду фактів з логічним підсумком; по-друге, констатування діапазону цін на газове паливо в окремих постачальників, за відсутності підтвердження ринкової вартості газу на момент укладення договору, позбавляє суд можливості порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни в період з дати укладення договору і до внесення до нього змін за останньою додатковою угодою.

Крім того, з наданих відповідачем цінових довідок вбачається, що середньозважена ціна ресурсу січня 2021 року (станом на 31.12.2020) становила 7 924,07 грн, лютого 2021 року (станом на 22.01.2021) 8 211,68 грн, ресурсу квітня (станом на 01.04.2021) 7 725,51 грн, тобто мала тенденція до зниження вартості газу.

При цьому відповідачем при наступних порівняннях цін не прийнято до уваги таке зменшення ціни, що свідчить про вибірковий суб`єктивний підхід до оцінки зміни цін на ринку і виключно в сторону збільшення, що вигідно саме для відповідача.

Також суд зазначає, що виключно коливання цін на ринку природного газу не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару, оскільки при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/366/22.

Проте таких доказів відповідачем надано не було та відповідних обставин судом не встановлено.

Натомість сторони послідовно збільшували вартість природного газу (8 разів за рік), за відсутності доказів, що її вартісні показники упродовж дії Договору зростали в такій прогресії, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) для ТОВ «Чернігівгаз Збут».

Більш того, укладання та набрання чинності чотирма спірними угодами від 01.02.2021, від 02.02.2021, від 03.02.2021, від 04.02.2021 з інтервалом в один день і лише через 10 днів після укладання Договору, а отже і застосування збільшеної ціни на 46,35% (порівняно із первісною) з 01.01.2021 дають підстави для висновку, що такий підхід до оформлення змін до ціни Договору був зумовлений не відповідними коливаннями на ринку товару, а формальним дотриманням приписів щодо не перевищення 10% одноразового збільшення, який сутнісно дотриманий не був - тобто укладання спірних угод не мало легітимної мети у розумінні у розумінні ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України. Штучне «розбивання» однієї за наслідками запровадження зміни ціни у процедурі закупівлі на чотири додаткові угоди не змінюють їх сукупну сутність та єдину протиправний результат - безпідставне збільшення видатків місцевого бюджету з фінансування закупівлі.

В укладенні та набрання чинності додаткових угод від 02.07.2021 та 05.07.2021 з інтервалом в три дні, якими змінено ціну на природний газ з 01.06.2021, суд знову вбачає формальний підхід щодо намагання дотримання приписів стосовно не перевищення 10% одноразового збільшення та штучне «розбивання» однієї за наслідками запровадження зміни ціни у процедурі закупівлі на дві додаткові угоди.

Таким чином, суд доходить висновку, що Додаткові угоди від 01.02.2021, 02.02.2021, 03.02.2021, 04.02.2021, 02.07.2021, 05.07.2021, 03.08.2021, 26.08.2021 укладені за відсутності належного підтвердження факту коливання ціни на природний газ за певні періоди дії Договору.

Також слід зазначити, що метою Закону України «Про публічні закупівлі» є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про публічні закупівлі», закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення «каскадних» додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі».

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 ЦК України).

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Таким чином, беручи участь у процедурі публічних закупівель, товариство самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, з урахуванням власного економічного обґрунтування рентабельності підприємства і можливості виконати взяті зобов`язання упродовж дії договору, чітко усвідомлювало свою можливість поставки товару за заявленими цінами протягом дії договору, адже вчиненню таких дій повинні передувати організаційні дії щодо закупки товару до сезонного здорожчання та його зберігання. Саме по собі коливання цін на ринку - природна обставина ринкових відносин, яка повинна братися до уваги при укладенні договорів з урахуванням підприємницького ризику. Саме лише коливання цін не є безумовною підставою внесення змін до договору.

Крім того, суд вважає, що сторони не могли не розуміти особливостей функціонування ринку газу (коливання цін на газ, їх сезонне зростання-падіння), що було прогнозовано, а тому вони не були позбавлені можливості визначити у договорі порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, якими саме документами має підтверджуватися коливання цін на ринку товару.

Також не містять матеріали справи жодних доказів, що Постачальник (відповідач) у розглядуваний період застосування спірних додаткових угод дійсно змушений був придбавати природний газ для його подальшої переді Споживачу на виконання обов`язків за Договором за цінами, вказаними у відповідних цінових довідках.

Покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Березнянська селищна рада, яка мала беззаперечне право на отримання газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо необґрунтованих пропозицій відповідача про збільшення ціни, підписала спірні додаткові угоди, внаслідок чого ціна 1 куб. м газу збільшилась, а обсяг поставки газу за Договором зменшився.

Укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України «Про публічні закупівлі» підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд, встановивши наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання Додаткових угод від 01.02.2021, від 02.02.2021, від 03.02.2021, від 04.02.2021, від 02.07.2021, від 05.07.2021, від 03.08.2021, від 26.08.2021 недійсними на момент їх укладення, дійшов висновку, шо спірні додаткові угоди від 01.02.2021, від 02.02.2021, від 03.02.2021, від 04.02.2021, від 02.07.2021, від 05.07.2021, від 03.08.2021, від 26.08.2021 суперечать пункту 2 частини 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», принципам максимальної економії, ефективності та пропорційності закупівель, встановлених ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі», а відтак про наявність підстав для визнання їх недійсними відповідно до ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про преюдиційність обставин, встановлених рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2021 у справі №927/569/21, яке набрало законної сили, щодо набрання чинності Договором та додатковими угоди від 01.02.2021, від 02.02.2021, від 03.02.2021, від 04.02.2021.

Так, відповідач вказує, що у рішенні суду у справі №927/569/21 суд зазначив:

«Судом встановлено, що договір на постачання природного газу № 41АВ147-102-21 від 22.01.2021, додаткові угоди до нього підписні сторонами, скріплені їх печатками, що свідчить про набрання ними чинності. Доказів припинення чи розірвання договору в порядку, передбаченому п. 9.4. договору, сторони суду не надали.

Відповідно до п. 3.2. договору, в редакції додаткової угоди від 04.02.2021, ціна одного кубічного метру природного газу включає компенсацію вартості послуги доступу до потужності, а також податку ПДВ 20%. Загальна ціна одного кубічного метру природного газу з 01.01.2021 складає 10,06934 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Заборгованість відповідача по договору на постачання природного газу № 41АВ147-102-21 від 22.01.2021 за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 становить 197144,05грн, про що сторони підписали акт звіряння взаємних розрахунків».

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.08.2021 у справі №927/569/21 стягнуто з Березнянської селищної ради на користь ТОВ «Чернігівгаз Збут» 197 144,05 грн основного боргу по сплаті вартості за поставлений природний газ, 7210,61 грн пені, 1604,16 грн 3% річних, 6781,76 грн втрат від інфляції та 3191,11 грн судового збору.

У постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16 зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору.

Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Тобто преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Суд у справі №927/569/21 не досліджував, не оцінював та не встановлював недійсність додаткових угод від 01.02.2021, від 02.02.2021, від 03.02.2021, від 04.02.2021, оскільки дана вимога не заявлялась та не була предметом розгляду спору.

Отже, встановлені судом у справі №927/569/21 обставини чинності Договору та додаткових угод від 01.02.2021, від 02.02.2021, від 03.02.2021, від 04.02.2021 на час ухвалення рішення від 04.08.2021 не мають преюдиційного значення у цій справі, оскільки предметом спору у цій справі є визнання цих додаткових угод недійсними.

Щодо стягнення зайво сплачених коштів у розмірі 78 200,46 грн.

Прокурор, посилаючись на ч. 1 ст. 670 ЦК України, просить стягнути з відповідача 78 200,46 грн, оскільки позивач сплатив відповідачу кошти у загальному розмірі 247 634,83 грн, а відтак останній мав би поставити природний газ у кількості 35 993,43459 м3, виходячи із первісної ціни природного газу. Однак, за доводами прокурора, відповідач поставив позивачу 24 627,09 м3 природного газу, тобто на 11 366,34459 м3 менше, а отже останнім недоотримано товар вартістю 78 200,46 грн.

Так, на підтвердження здійснення відповідачем поставки природного газу позивачу у кількості 24 627,09 м3 прокурор надав акти приймання-передачі природного газу: №ЧРЗ81000839 б/д (за січень 2021 року); №ЧРЗ81002141 б/д (за лютий 2021 року); №ЧРЗ81003432 від 14.04.2021 (за березень 2021 року); №ЧРЗ80010751 від 14.04.2021 (за грудень 2020 року); №ЧРЗ81004566 від 28.05.2021 (за квітень 2021 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Частиною 3 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» забороняється укладення договорів про закупівлю, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

За умовами п. 1.1, 9.1, Договору, Додатку №1 предметом цього договору є постачання позивачу у 2021 році (з 01.01.2021 по 31.12.2021) природного газу.

Сторони у Договорі не встановили, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення

Більш того, така б умова суперечила положенням Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки обов`язок у позивача сплатити поставлений у грудні 2020 року природний газ виник би ще до укладення Договору.

Таким чином, суд доходить висновку, що хоча акт №ЧРЗ80010751 від 14.04.2021 містить посилання на Договір, однак постачання природного газу у грудні 2020 року згідно з цим актом та його оплата відбулись не на виконання умов цього Договору та спірних додаткових угод, а відтак суд не бере його до уваги.

Як встановив суд, відповідно до актів приймання-передачі природного газу №ЧРЗ81000839 б/д, №ЧРЗ81002141 б/д; №ЧРЗ81003432 від 14.04.2021, №ЧРЗ81004566 від 28.05.2021, тобто у період з січня 2021 року по квітень 2021 року, відповідач поставив позивачу природний газ загальним обсягом 24 345,20 м3 на суму 245 140,10 грн, за який останній сплатив кошти у вказаному розмірі.

Враховуючи ціну, обумовлену позивачем та відповідачем у Договорі, позивач повинен був сплатити відповідачу за спожитий у січні-квітні 2021 року природний газ у розмірі 167 494,98 грн (24 345,20 м3 * 6,88), а отже розмір надмірно сплачених позивачем коштів становить 77 645,12 грн.

Щодо правових підстав стягнення вказаної суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Пунктом 1.2 Договору, у редакції Додаткової угоди від 29.01.2021, передбачено, що річний плановий обсяг постачання становить до 15 000 м3.

З п. 2.3 Договору вбачається, що оплаті підлягає обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем. При цьому остаточний - фактичний обсяг спожитого природного газу визначається саме в актах приймання-передачі (згідно з п. 2.5 Договору).

Як встановив суд, селищна рада спожила та оплатила не 15 000 м3 природного газу, як було визначено у Договорі, у редакції Додаткової угоди від 29.01.2021, а 24 345,20 куб. м, що було визначено в актах приймання-передачі природного газу. При цьому селищна рада оплатила фактично спожитий природний газ в обсязі 24 345,20 куб. м.

Враховуючи те, що відповідач передав позивачу природний газ на 9 345,20 куб. м більше ніж встановлено у Додатковій угоді від 29.01.2021, вказаний обсяг є природним газом, отриманим без достатньої правової підстави, а не на підставі Договору від 22.01.2021.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст.670 ЦК України якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Таким чином, суд вважає, що недопостачання природного газу за Договором було відсутнє, що виключає застосування ч. 1 ст. 670 ЦК України, а відтак суд погоджується з доводами відповідача у цій частині.

Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 зазначав, що ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Системний аналіз положень статей 11, 177, 202, 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Оскільки спірні додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, відтак підстава для оплати природного газу за такою ціною фактично відпала, ТОВ «Чернігівгаз збут» повинне повернути Березнянській селищній раді грошові кошти в розмірі 77 645,12 грн як безпідставно набуте майно.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №927/189/22.

При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів підлягають частковому задоволенню у розмірі коштів у розмірі 77 645,12 грн.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

Згідно частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки за висновком суду визнані недійсними додаткові угоди були підписані внаслідок неправомірних дій обох сторін в однаковій мірі, як ТОВ «Чернігівгаз Збут», так і Березнянської селищної ради, суд вважає, що судові витрати мають бути покладені на відповідача та позивача у рівних частинах, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 12 068,47 грн на кожного.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсними додаткові угоди від 01.02.2021, від 02.02.2021, від 03.02.2021, від 04.02.2021, від 02.07.2021, від 05.07.2021, від 03.08.2021, від 26.08.2021 щодо зміни ціни до договору про закупівлю природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АВ147-102-21 від 22.01.2021, укладені між Березнянською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» (, вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021) на користь Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (, вул. Свято-Покровська, 2а, смт Березна, Чернігівський район, Чернігівська область, 15622) безпідставно набуті кошти у розмірі 77 645,12 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» (, вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021) на користь Чернігівської обласної прокуратури (, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000) 12 068,47 грн витрат зі сплати судового збору.

5. Стягнути з Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (, вул. Свято-Покровська, 2а, смт Березна, Чернігівський район, Чернігівська область, 15622) на користь Чернігівської обласної прокуратури (, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000) 12 068,47 грн витрат зі сплати судового збору.

6. У решті позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун