ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.05.2023 Справа № 908/537/20 (908/2860/22)

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Юлдашева О.О., розглянувши позовну заяву Дочірнього підприємства Центр реабілітації Надія, 69006, м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, 12 до 1. Головного управління ДПС у Запорізькій області, 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; 2. Головного управління ДПС у Львівській області, 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; 3. Державної податкової служби України, 04053, м. Київ, Львівська пл., 8

про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

в межах розгляду справи про банкрутство №908/537/20

Кредитор - Підприємство об`єднання громадян Пілатус, 08130, с. Петропавлівська Борщагівка Київської області, вул. Черкаська, 26

Банкрут Дочірнє підприємство Центр реабілітації Надія, 69006, м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, 12,

Ліквідатор - Сиротенко Олександр Олександрович, 04070, м. Київ, Андріївський узвіз, 38, офіс 1 5

У судовому засіданні присутній представник відповідача-1 Голіков О.Ю.

УСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області у складі судді Сушко Л.М. перебуває справа № 908/537/20 про банкрутство Дочірнього підприємства Центр реабілітації Надія.

До Господарського суду Запорізької області 29.12.2022 надійшла позовна заява Дочірнього підприємства Центр реабілітації Надія до відповідачів: Головного управління ДПС у Запорізькій області, Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, для розгляду в межах справи № 908/537/20 про банкрутство позивача.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.12.2022. позовну заяву передано на розгляд судді Сушко Л.М.

У зв`язку з перебуванням судді Сушко Л.М. з 22.12.2022. по 23.01.2023р. у відпустці, здійснений повторний автоматизований розподіл позовної заяви Дочірнього підприємства Центр реабілітації Надія до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Запорізькій області та Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, яку призначено до розгляду судді Юлдашеву О.О. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2022.).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.01.2023 прийнято до розгляду позовну заяву Дочірнього підприємства Центр реабілітації Надія до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Запорізькій області та Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії в межах розгляду справи про банкрутство №908/537/20. Ухвалено здійснювати розгляд позовної заяви в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02.02.2023. о 12-30.

Ухвалою від 02.02.2023 відкладено підготовче засідання на 02.03.2023р. о 10-00; запропоновано сторонам надати суду додаткові документальні докази по справі.

Ухвалою від 02.03.2023 продовжено строк розгляду підготовчого засідання на тридцять днів; відкладено підготовче засідання на 21.03.2023 о 10-15; запропоновано сторонам надати додаткові документальні докази по справі.

Ухвалою суду від 21.03.2023 у задоволенні клопотання відповідача-1 Головного управління ДПС у Запорізькій області про закриття провадження у справі відмовлено. Закрито підготовче провадження у справі №908/537/20 (908/2860/22) з розгляду позовної заяви Дочірнього підприємства Центр реабілітації Надія до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, та призначено справу до розгляду по суті на 04.04.2023 об 11-15 год.

Ухвалою суду від 04.04.2023 відкладено судове засідання на 20.04.2023 о 10-15.

Ухвалою від 20.04.2023 судове засідання відкладено на 04.05.2023 об 11-40.

Судове засідання 04.05.2023 не відбулось, з технічних причин.

Ухвалою від 04.05.2023 судове засідання відкладено на 25.05.2023 о 12-30.

Статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства унормований порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник та визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина 1). Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач має право в позовній заяві заявити мотивоване клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина 2).

Разом з тим, за приписом пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку про розгляд у межах провадження у справі про банкрутство спорів за участі податкових органів та боржника - суб`єкта процедури банкрутства щодо визначення розміру податкового боргу як таких, що є майновими вимогами до боржника, про що ухвалила постанову від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20, у якій зокрема викладені наступні мотивування:

60. Спір у цій справі виник через несвоєчасне відшкодування суб`єктом владних повноважень бюджетної заборгованості з ПДВ за лютий 2014 року, внаслідок чого позивач звернувся до суду адміністративної юрисдикції з позовними вимогами про стягнення з контролюючого органу пені відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України та інфляційних втрат і 3 відсотків річних на підставі статті 625 ЦК України.

61. Стверджуючи про непідсудність спору в цій справі адміністративному суду, відповідач у доводах касаційної скарги послався на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 905/2030/19, від якого пропонує відступити Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, про те, що з прийняттям КУзПБ законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог у межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї.

62. При цьому Велика Палата Верховного Суду в указаній постанові у справі № 905/2030/19 зазначила, що КУзПБ та ГПК України є нормативними актами рівної юридичної сили (кодексами). Отже, у випадку колізії норм між статтею 7 КУзПБ та статтею 20 ГПК України повинні застосовуватися ті процесуальні норми, які прийняті пізніше. Відтак у правовідносинах щодо визначення розміру податкових зобов`язань боржника у справі про банкрутство шляхом оскарження рішення податкового органу переважному застосуванню з 21 жовтня 2019 року підлягають норми статті 7 КУзПБ.

63. Велика Палата Верховного Суду послалася також на те, що з прийняттям КУзПБ законодавець відніс до юрисдикції господарського суду у справі про банкрутство як розгляд спорів боржника з конкурсними кредиторами, так і розгляд його спорів з поточними кредиторами (частина друга статті 7, абзац третій частини восьмої статті 45 КУзПБ), на відміну від попереднього регулювання Законом № 2343-XII та іншими процесуальними кодексами України.

64. За висновками Великої Палати Верховного Суду, з огляду на обставини здійснення щодо позивача платника податків провадження у справі про банкрутство підвідомчість спору, який виник після 21 жовтня 2019 року, слід визначати із застосуванням норм статті 7 КУзПБ як закону, що прийнятий пізніше, та якими розгляд такого спору віднесено до юрисдикції господарського суду, який здійснює провадження у справі про банкрутство ПрАТ Геркулес.

65. Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від указаних висновків з таких міркувань.

66. Згідно із частиною першою статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації і визначається законом.

67. Метою запровадження цього засадничого принципу є більш глибокий і фаховий розгляд найбільш складних справ суддями, що мають відповідний досвід.

68. Спеціалізація є основним критерієм розподілу юрисдикцій і, власне, причиною створення судів різних юрисдикцій, бо нівелювання юрисдикційних критеріїв (у тому числі їх змішування в залежності від обставин конкретної справи, майнового стану особи, мети чи стадії її звернення до суду) призводить до розгляду однакових за своєю юридичною природою спорів різними судами, плутанини у визначенні належного суду, і, зрештою, порушення принципів верховенства права і правової визначеності, що є прямим порушенням означеної вище норми Конституції України.

69. Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

70. Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

71. Головним критерієм розмежування адміністративної та господарської судових юрисдикцій є предмет спору та зміст спірних правовідносин.

72. При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин..

Крім того, Велика Палата Верховного Суду висновує:

95. Правила визначення юрисдикції визначає насамперед процесуальний кодекс (ГПК України, КАС України), а не кодекс з консолідованими нормами матеріального права, яким є КУзПБ.

96. Водночас у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України йдеться про звернення до суду з майновими вимогами до боржника, а у статті 7 КУзПБ про всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

97. При цьому спеціальними нормами, що визначають юрисдикцію господарських судів, є приписи саме частини першої статті 20 ГПК України, пунктом 8 якої прямо передбачено, що не відносяться до юрисдикції господарських судів спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спори про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

98. Ураховуючи сутність і правову природу спірних правовідносин, приписи процесуального закону мають превалюючу дію при розв`язанні колізій щодо обрання належної судової юрисдикції.

Пунктом 1 частини 3 статті 31 ГПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне передати матеріали справи №908/537/20(908/2860/22) до Запорізького окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 20, 27, 30, 31, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали справи №908/537/20(908/2860/22) передати за підсудністю до Запорізького окружного адміністративного суду.

Копію ухвали надіслати: позивачу, відповідачам, Запорізькому окружному адміністративному суду разом з матеріалами справи №908/537/20(908/2860/22).

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її винесення, відповідно до ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, визначеними ст. 254-259 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 29.05.2023.

Суддя О.О. Юлдашев