ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2023 р. Справа№ 910/10211/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

розглянувши в письмовому проваджені матеріали справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023

у справі № 910/10211/22 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД"

до Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА"

про стягнення 72 052,05 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД" (далі-позивач, ТОВ "АВАНГАРД") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА»» (далі-відповідач, АТ «СК «КРАЇНА», скаржник) про стягнення різниці між виплаченою сумою страхового відшкодування та фактичним розміром шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, у розмірі 72 052,05 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі № 910/10211/22 позов задоволено повністю. Стягнуто Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРАЇНА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД" різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та фактичним розміром шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу у розмірі 72 052 грн. 05 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн.00 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки за полісом № АР/5526906 розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА», то заявлена позивачем сума стягнення у розмірі 72 052,05 грн. з урахуванням здійснення часткової оплати відповідачем у розмірі 32 241,56 грн. покривається в межах визначеної полісом № АР/5526906 страхового відшкодування, ліміт якого становить за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн., а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі №910/10211/22. Ухвалити нове рішення, яким у позові ТОВ "Авангард" відмовити повністю. Вирішити питання про судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, а також рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, тому на думку відповідача, зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що судом першої інстанції не було з`ясовано того факту, що відповідно до наданого позивачем Звіту вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу склала 34 573,92 грн., у той час, як вартість цього ремонту з урахуванням КФЗ вже втричі більша, і це при цьому, що КФЗ дорівнює 0.

Також, на думку скаржника, судом першої інстанції не було застосовано ст.1194 Цивільного кодексу України, відповідно до якої саме винна особа, а не Страховик, сплачує різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та розміром відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" у справі № 910/10211/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Гаврилюк О.М., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 витребувано справу № 910/10211/22 у Господарського суду міста Києва.

08.02.2023 справа № 910/10211/22 надійшла на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі № 910/10211/22. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023, у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 про звільнення судді Зубець Л.П., справу № 910/10211/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді- Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 прийнято справу № 910/10211/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 03.11.2021 у місті Умань Черкаської області сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано пошкоджень автомобілю MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.12.2021 р. у справі № 705/5018/21 встановлено, що ДТП відбулося з вини водія автомобіля ВАЗ 21124 з державним номерним знаком НОМЕР_3 - ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів).

Відповідно до звіту № 100610 від 15.11.2021 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, виконаного оцінювачем ФОП Кривов`яз А.С. на замовлення AT «СК «Країна», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz Maybach S560», реєстраційний номер НОМЕР_4 , складає 35 078,44 грн.

29.12.2021 AT «СК «Країна» на підставі заяви позивача на виплату страхового відшкодування було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування у розмірі 32 241,56 грн., про що складено страховий акт.

Дана сума страхового відшкодування в загальному розмірі 32 241,56 грн. сплачена AT «СК «Країна» на рахунок ТОВ «Авангард», що підтверджується платіжними дорученнями від 30.12.2021 № 80.

Цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП застрахована у відповідача за полісом № АР/5526906, який станом на дату ДТП 03.11.2021 був діючим.

Не погоджуючись з розміром виплаченого відповідачем страхового відшкодування, позивач направив на адресу відповідача лист, відповідно до якого просив перерахувати на користь ТОВ «Авангард» несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 72 052,05 грн. на підставі наступного.

Як вказано у листі ТОВ «Авангард» не погоджувало зазначеного розміру страхового відшкодування та не отримувало документального підтвердження оціненого страховиком розміру збитків (оцінки, експертизи), хоча відповідно до абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягни згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Окрім того, розмір виплаченого страховиком страхового відшкодування є заниженим, що підтверджується звітом про проведення незалежної оцінки MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою визначення матеріального збитку. Так, за результатами проведеної незалежної оцінки пошкодженого транспортного засобу було встановлено, що розмір матеріальних збитків становить 104 293,61 грн.

У відповідь на вищевказаний лист відповідач повідомив позивача, що згідно пункту 36.2. статті 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

На замовлення АТ «СК «Країна» було складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 100610, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням фізичного зносу склала 35 078,44 грн.

Та звернуло увагу позивача на те, що відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийняті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.9 ч.1 ст.7).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Як вбачається з матеріалів справи транспортний засіб ВАЗ 21124 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , був застрахований у Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА»» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5526906 з встановленим розміром страхової суми за шкоду, заподіяну майну, - 130 000,00 грн, франшизи - 0 грн.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У силу приписів ст.22, ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом ВАЗ 21124 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу № АР/5526906 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

При цьому, звіт про оцінку є лише попереднім оціночним документом, який показує можливу вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ, тоді як реальна (фактична) вартість відновлювального ремонту автомобіля визначається, виходячи з реальної вартості ремонту, необхідного для відновлення транспортного засобу, що вказується у рахунку або акті виконаних робіт, які складаються СТО, іншими суб`єктами, які здійснюють ремонт автомобілів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, відповідачем відповідно до звіту № 100610 від 15.11.2021 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, виконаного оцінювачем ФОП Кривов`яз А.С. на замовлення AT «СК «Країна», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz Maybach S560», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 35 078,44 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів констатує, що поданий представником відповідача звіт не підписаний оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку майна, жодних документів відповідно до яких, суд зміг би встановити ким був виконаний даний звіт представником відповідача до матеріалів справи долучено не було. Доказів того, що останній був підписаний з накладенням електронного цифрового підпису матеріали справи також не містять.

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів, що особа, яка безпосередньо складала звіт ФОП Кривов`яз А.С., є суб`єктом оціночної діяльності, як і те, що останній не підписаний збоку Кривов`яз А.С.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги значення, встановлені відповідачем у звіті від 15.11.2021 №100610 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Mercedes-Benz Maybach S560», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконаного оцінювачем ФОП Кривов`яз А.С.

Водночас, як вбачається з долученого позивачем звіту про проведення незалежної оцінки MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконаного фізичною особою-підприємцем Музикою Павлом Володимировичем від 09.02.2022, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №9226/2020 від 20.10.2020 строк дії якого до 20.10.2023 розмір матеріальних збитків становить 104 293,61 грн.

Також, колегія суддів погоджується зі скаржником, що дійсно відповідно до наданого позивачем Звіту вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу склала 34 573,92 грн., у той час, як вартість цього ремонту з урахуванням КФЗ вже втричі більша, і це при цьому, що КФЗ дорівнює 0, проте, на переконання колегії суддів, зазначення у даному Звіті «….Вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу (Свр) складає: 34 543,92 грн…» є нічим іншим як технічною опискою самого експерта, оскільки далі вказано «… в т.ч.: Ср - 77124,99 грн., См - 11848,76 грн., Сс18319,84 грн.»

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

У свою чергу, позивачем до позовної заяви було долучено рахунок № від 03.02.2022 виставленого ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ Україна-МЕРСЕДЕС БЕНЦ» на ремонт транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до якого відновлювальний ремонт вищевказаного транспортного засобу становить 120 937,38 грн.

Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до звіту про проведення незалежної оцінки MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 , долученого позивачем становить 104 293,61 грн., а у рахунку № від 03.02.2022 виставленого ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ Україна-МЕРСЕДЕС БЕНЦ» на ремонт транспортного засобу автомобіля MERCEDES-BENZ MAYBACH S 560, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 120 937,38 грн., позивач бере вартість відновлювального ремонту встановленого у звіті та який становить 104 293,61 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Заперечуючи проти позовних вимог скаржник вказує, що порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, також встановлений і ст. 1194 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи положення Закону та ст. 1194 Цивільного кодексу України, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах страхового відшкодування, розрахованого відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а у решті - на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком.

Відтак на думку скаржника, різницю між страховим відшкодуванням, розрахованим відповідно до вимог Закону та реальними збитками (або вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу), на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків, а саме особою, яка завдала шкоди транспортному засобу позивача є винуватець ДТП - водій ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є можливим за умови, що за цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (згідно зі статтею 1194 ЦК України). В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Колегія суддів, відхиляючи вищевказані твердження скаржника, погоджується із висновком суду першої інстанції, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Оскільки, як встановлено колегією суддів вище, за полісом № АР/5526906 розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРАЇНА», колегія суддів констатує, що заявлена позивачем сума стягнення у розмірі 72 052,05 грн з урахуванням здійснення часткової оплати відповідачем у розмірі 32 241,56 грн покривається в межах визначеної полісом № АР/5526906 страхового відшкодування, ліміт якого становить за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн, а відтак суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі №910/10211/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі №910/10211/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна".

4. Матеріали справи № 910/10211/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк