номер провадження справи 28/174/21 -4/45/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 Справа № 908/2177/21

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА», (72040, Запорізька область, Михайлівський район, с. Плодороднеё вул. Генкіна, 30)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс», (69005, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 88, кв. 5)

про тлумачення змісту правочину

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

За участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача Войтенко Ю.Г., на підставі Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2021 скасовано ухвалу господарського суду Запорізької області у справі 908/2177/21 від 22.10.2021 про повернення позовної заяви без розгляду.

Справу направлено до господарського суду Запорізької області для продовження розгляду.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.11.2021 судову справу № 908/2177/21 передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.12.2021 (суддя Федорова О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/2177/21, присвоєно справі номер провадження 28/174/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.01.2022 ухвалено розгляд справи № 908/2177/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначено на 16.02.2022.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.02.2022 закрито підготовче провадження, справу № 908/2177/21 призначено до судового розгляду по суті на 10.03.2022.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наразі відповідними Указами Президента України строк, на який на території України введено режим воєнного стану, продовжено до 18.08.2023 включно.

У зв`язку з наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України судове засідання у справі № 908/2177/21, призначене на 10.03.2022, не відбулося.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.03.2022 судове засідання у справі № 908/2177/21 відкладено, повідомлено, що про дату проведення судового засідання сторони будуть повідомлені додатково відповідною ухвалою суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2023 у зв`язку із відрахування головуючого судді Федорової О.В. зі складу господарського суду Запорізької області у зв`язку із виходом у відставку справу № 908/2177/21 для вирішення питання щодо подальшого розгляду справи передано судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.03.2023 справу № 908/2177/21 прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження суддею Зінченко Н.Г., справі присвоєно номер провадження справи 28/174/21-4/45/23, справу призначено до розгляду по суті, судове засідання призначено на 18.04.2023.

У зв`язку із неявкою в судове засідання позивача, розгляд справи відкладався на 18.05.2023, про що постановлено відповідну ухвалу суду від 18.04.2023.

В судове засідання 18.05.2023 з`явився представник відповідача, здійснювалася фіксація судового процесу програмно-апаратним комплексом «Акорд».

В судовому засіданні 18.05.2023 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 18.05.2023 не з`явився, про поважність причин неявки суд завчасно не повідомили.

18.04.2023 до служби діловодства господарського суду Запорізької області за вх. № 8260/08-08/23 надійшла заява адвоката Плецької Ю.В., в які суд повідомляється, що у зв`язку із веденням бойових дій та тимчасовою окупацією частин території України Товариство з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА», засновники та посадові особи Товариства наразі перебувають на тимчасово окупованій території, будь-яка комунікація між адвокатом та Товариством припинена. Таким чином, договір про надання правничої допомоги між адвокатом Плецькою Ю.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» припинив свою дію.

Про інших уповноважених представників Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» інформація у суду відсутня.

Враховуючи територіальне перебування позивача на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» ухвали господарського суду Запорізької області від 16.03.2023 і від 18.04.2023 у справі № 908/2177/21 опубліковані на офіційному веб-сайті судової влади України.

Крім того, позивач про дату, час та місце проведення судових засідань у справі № 908/2177/21 повідомлявся шляхом направлення судом відповідних ухвал суду по справі на відому суду адресу електронної пошти Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА».

Отже, суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення позивача про розгляд справи № 908/2177/21.

Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду справи позивач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вирішив за можливе розглядати справу по суті в судовому засіданні 18.05.2023 за відсутністю позивача, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та мотивовані посиланням на приписи ст., ст. 15, 16, 213, 626, 637, 638, ЦК України, ст. 20 ГК України і полягають в наступному: 29.03.2019 між позивачем та відповідачем укладений договір поставки агрохімікатів № 210302-КР, за умовами якого згідно специфікації від 22.10.2019 на підставі накладної № 32910-000006 від 29.10.2019 відповідач поставив позивачу товар (агрохімікати) на загальну суму 1 983 089,52 грн. з ПДВ. В подальшому сторонами була погоджена часткова заміна асортименту (заміна 740 л. препарату «Болівар Форте» на 740 л. препарату «Артіс Плюс»), що оформлено додатковою угодою від 23.04.2020. Позивачем здійснений повний розрахунок за отриману продукцію у відповідності до умов договору, що сторонами не оспорюється. Проте, вже після фактичного виконання сторонами умов спірного договору відповідач в грудні 2020 року звернувся до ТОВ «СПП ЛАНА» з вимогою про перерахунок вартості поставленого товару в сторону його збільшення на суму 217100,42 грн. із посиланням на те, що згідно Специфікації № 4 від 22.10.2019 сторони узгодили курс іноземної валюти на рівні 2491,00 грн. за 100 доларів США та еквівалент вартості товару (1 983 089,52 грн.) в доларах США на рівні 79610,18 доларів США. У зв`язку із зростанням курсу іноземної валюти на дату оплати відповідач із посиланням на п. 4.4 договору вважає наявним у нього права на здійснення перерахунку вартості товару. Позивач такі вимоги відповідача вважає безпідставними та такими, що не відповідають умовам договору. Так, п. 4.3 договору передбачено, що у випадку зміни ціни на товар з боку заводу-виробника постачальник вправі змінити ціну товару для покупця шляхом направлення покупцю письмового повідомлення постачальника. Зміна ціни на товар не допускається, якщо на момент направлення письмового повідомлення товар вже повністю оплачений покупцем. Підпунктом 4.3.1 договору визначено, що постачальник вправі змінити ціну товару для покупця в односторонньому порядку шляхом направлення покупцю письмового обґрунтованого повідомлення. При цьому покупець вправі відмовитися від поставки товару за зміненою ціною, а якщо товар вже частково або повністю оплачений покупцем, відмовитися від поставки та отримати повернення здійсненої оплати у 15-денний строк з моменту отримання такої відмови постачальником. Неоднакове тлумачення сторонами умов договору поставки № 210302-КР від 29.03.2019 щодо перерахунку вартості товару вже після поставки та оплати товару мало наслідком звернення відповідача до суду з позовом про стягнення з ТОВ «СПП ЛАНА» збільшення вартості товару у розмірі 217100,42 грн. за актом перерахунку вартості товару від 14.12.2020. Позивач вважає, що зазначене призвело до порушення його прав внаслідок наявності в договорі поставки двох пунктів (п. 4.3 і п. 4.4), які суперечать один одному, а також внаслідок відсутності визначеності в договорі поставки порядку здійснення перерахунку товару вже після фактичної поставки та оплати вартості товару. З урахуванням викладеного, позивач вважає наявними підстави для здійснення судом на підставі ст., ст. 213, 637 ЦК України тлумачення п. 4.4 договору поставки агрохімікатів № 210302-КР від 29.03.2019, укладеного між сторонами у справі, шляхом визначення моменту виникнення та припинення у постачальника права здійснити перерахунок вартості товару у випадку зростання курсу іноземної валюти, визначивши момент виникнення такого права на дату оплати товару, а момент припинення права постачальника здійснити перерахунок вартості товару фактичною поставкою та повною оплатою покупцем узгодженої сторонами вартості товару. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати зі сплати 2270,00 грн. судового збору та 8000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката (згідно попереднього орієнтовного розрахунку).

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у Відзиві на позовну заяву № б/н від 21.12.2021 (вх. № 26716/0-08/21 від 23.12.2021). Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач зазначив, що п. 4.4 договору поставки агрохімікатів № 210302-КР від 29.03.2019 є чітким, зрозумілим та не допускає жодної неясності в розумінні його змісту. Твердження позивача про незрозумілість чи невизначеність його умов є штучними та надуманими. Позивач просить суд надати офіційне тлумачення п. 4.4 договору шляхом визначення моменту виникнення та припинення у постачальника права здійснити перерахунок вартості товару у випадку зростання курсу іноземної валюти. При цьому позивач не обґрунтовує якому саме змісту п. 4.4 він просить надати таке тлумачення і чому в тексті п. 4.4 договору взагалі повинна бути наявна така умова. На думку відповідача, позивач просить не розтлумачити існуючий зміст договору, а обмежити право постачальника здійснити перерахунок вартості товару певними часовими рамками, тобто фактично змінити умови укладеного між сторонами договору. Отже, за своєю сутністю позовні вимоги заявлені не про тлумачення змісту договору, а про зміну умов укладеного договору і вирішення спору про право. Також відповідач просить суд врахувати, що позивачем заявлена вимога про тлумачення п. 4.4 договору, натомість в позовній заяві позивач посилається на п 4.3 та пп. 4.3.1 договору, які не пов`язані між собою і визначають абсолютно окремі випадки зміну ціни товару за договором поставки. Таким чином, відповідач вважає, що головною метою подання позивачем позову у цій справі є ускладнення та затягування розгляду справи № 908/579/21 про стягнення з ТОВ «СПП ЛАНА» збільшення вартості товару у розмірі 217100,42 грн. за актом перерахунку вартості товару від 14.12.2020. З урахуванням викладеного, відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

Оскільки відповідь на відзив позивачем не подавалася, заперечення на відповідь на відзив відповідачем також не надавалися.

Розглянувши зібрані у справі письмові докази, заслухавши пояснення відповідача, суд

УСТАНОВИВ

29.03.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» (Постачальник, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» (Покупець, позивач у справі) укладений Договір поставки № 210302-КР (надалі Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Покупцю товар у строки, визначені цим Договором, а Покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити його вартість в розмірі, порядку та у строки, визначені цим Договором. (п. 1.1 Договору)

Найменування, асортимент, кількість, ціна та загальна вартість товару визначені в Специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною (п. 1.2 Договору).

Поставка товару здійснюється партіями. На поставку кожної партії товару сторонами укладається відповідна Специфікація (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору ціна та загальна вартість товару визначаються у Специфікації на поставку відповідної партії товару

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що у випадку зміни ціни на товар з боку заводу-виробника Постачальник вправі змінити ціну Товару для Покупця шляхом направлення Покупцю письмового повідомлення постачальника. Зміна ціни на товар не допускається, якщо на момент направлення письмового повідомлення товар вже повністю оплачений Покупцем.

Підпунктом 4.3.1 Договору визначено, що у випадку зміни ціни внаслідок зміни розміру ввізного мита та інших обов`язкових платежів (ввізного ПДВ тощо), що сплачуються при імпорті товару в Україну, зміни (або встановлення нових) податків/зборів з реалізації товарів в Україні, а також внаслідок зміни закупівельних цін Постачальника з названих причин, Постачальник вправі змінити ціну товару для Покупця в односторонньому порядку шляхом направлення Покупцю письмового обґрунтованого повідомлення. При цьому Покупець вправі відмовитися від поставки товару за зміненою ціною, а якщо товар вже частково або повністю оплачений Покупцем, відмовитися від поставки та отримати повернення здійсненої оплати у 15-денний строк з моменту отримання такої відмови Постачальником.

Пунктом 4.4 Договору узгоджено, що у відповідності до ст.ст. 524, 533 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті.

За умовами пп. 4.4.1 Договору у разі прийняття сторонами такого рішення, це зазначається у Специфікації на поставку відповідної партії товару, шляхом зазначення грошового еквіваленту ціни товару в іноземній валюті та курсу такої валюти до гривні на дань укладення Специфікації, при цьому такий курс сторони визначають на свій розсуд.

Згідно з пп. 4.4.2 Договору якщо на дату здійснення оплати товару Обмінний курс відповідної валюти збільшиться порівняно з курсом, визначеним в Специфікації згідно з пп. 4.4.1 цього Договору, то на вимогу Постачальника, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за Обмінним курсом відповідної валюти на день платежу (розраховується шляхом множення грошового еквіваленту ціни товару в іноземній валюті, зазначеного в Специфікації, на Обмінний курс відповідної валюти на день платежу.

Під Обмінним курсом валюти сторони в підпункті 4.4.2 та надалі в цьому Договорі розуміють середньозважений курс продажу відповідної іноземної валюти, який склався за результатам торгів на міжбанківському валютному ринку України під кінець робочого дня, що передує дню здійснення платежу, і який публікується на відповідному сайті. (пп. 4.4.3 Договору)

У відповідності до пп. 4.4.4 в разі, якщо в порядку, передбаченому в підпунктах 4.4.1 - 4.4.3 сплаті підлягає збільшена з урахуванням Обмінного курсу сума, то Постачальник готує та надсилає Покупцеві Акт перерахунку вартості товару, в якому зазначає Обмінний курс на дату оплати та розмір суми, що підлягає сплаті (доплаті). Акт перерахунку вартості товару укладається Постачальником в односторонньому порядку, набирає чинності в день його укладення та є обов`язковим для Покупця. Підготовка та надсилання зазначеного Акту є правом, а не обов`язком Постачальника.

Пунктом 8.1 сторони узгодили, що Договір набирає законної сили з моменту підписання і діє до 31.12.2021. Якщо протягом останнього місяця строку дії договору жодна із сторін не направить іншій письмового повідомлення про припинення дії договору у вказаний строк, то строк дії договору автоматично пролонгується щоразу на один календарний рік на тих же умовах.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами узгоджено поставку партії товару на підставі Специфікації № 4 (додаток №4 до договору поставки) від 22.10.2019 на суму 1 983 089,52 грн. з ПДВ, пунктом 6 якої визначено умови оплати:

- 20 % суми Специфікації 396 617,90 грн. (еквівалент вартості товару в USD MБ 15922,04) попередня оплата протягом одного банківського дня; 80 % суми Специфікації 1 586 471,62 грн. (еквівалент вартості товару в USD MБ 63688,14) оплата до 01.10.2020.

Як встановлено судом з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на виконання умов Договору та Специфікації № 4 (додаток № 4) від 22.10.2019 до цього Договору відповідачем поставлено позивачу товар (агрохімікати) на загальну суму 1 983 089,52 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 2910-000006 від 29.10.2019.

В подальшому сторонами узгоджено часткову заміну асортименту у Специфікації № 4 на суму 1 983 089,52 грн. з ПДВ, про що складено Додаткову угоду від 23.04.2020 до Договору, накладну повернення постачальнику № 3 від 27.04.2020 та видаткову накладну № 2904-000023 від 29.04.2020.

Попередня оплата здійснена позивачем платіжним дорученням № 787 від 22.10.2019 на суму 396 617,90 грн.

Оплата на умовах відстрочення платежу здійснена позивачем платіжними дорученнями № 841 від 18.09.2020 на суму 200 000,00 грн., № 878 від 30.09.2020 на суму 386 471,62 грн. і № 880 від 30.09.2020 на суму 1 000 000,00 грн.

Оскільки в 2020 в Україні мало місце значне зростання курсу долару США (з 24,91 грн./USD на день укладання Специфікації № 4 (додаток № 4) від 22.10.2019 до Договору до 28,15 грн./USD та 28,34 грн./USD на дати оплати), Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» змушено було скористатися своїм правом здійснити перерахунок вартості товару згідно пп. 4.4.1 - 4.4.4 Договору.

Так, відповідно до умов пп. 4.4.4 Договору відповідачем складений та направлений на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» Акт перерахунку вартості товару від 14.12.2020 до специфікації № 4 від 22.10.2019 (з урахування додаткової угоди від 23.04.2020) за договором поставки №210302-КР від 29.03.2019 (далі - Акт перерахунку).

В Акті перерахунку зазначено, що на дату оплати товару Обмінний курс іноземної валюти значно збільшився порівняно з курсом, визначеним в Специфікації згідно п.п. 4.4. Договору, тому, згідно умов п.4.4 Договору, на вимогу Постачальника, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за Обмінним курсом іноземної валюти на день платежу. В зв`язку з цим Постачальник склав та надає Покупцю цей Акт перерахунку про таке:

1. Відповідно до п. 1.1 Специфікації, на момент укладання Специфікації: курс іноземної валюти згідно п. 4.4.1 договору 24,91 грн. за 1 долар США, грошовий еквівалент вартості товару за Специфікацією в долар США 79610,18.

2. Товар сплачено у повному обсязі за Специфікацією з додатковою угодою, відносно якої складається цей «Акт перерахунку вартості товару» 396 617,90 грн. 22.10.2019, 200 000,00 грн. 18.09.2020, 1 386 471,62 грн. 30.09.2020.

4. Таким чином, з урахуванням п.п. 4.4.2 Договору, сума, що підлягає сплаті у гривнях на 18.09.2020 та 30.09.2020, визначається за Обмінним курсом іноземної валюти на дату оплати (розраховується шляхом множення грошового еквіваленту ціни Товару в іноземній валюті на Обмінний курс відповідної валюти на дату оплати), та складає:

7104,80 (еквівалент в валюті) х 28,15 (курс валюти на дату оплати) = 200 000,00 грн. (сума в грн. к оплаті);

48922,78 (еквівалент в валюті) х 28,34 курс валюти на дату оплати) = 1 38 6471,62 грн. (сума в грн. к оплаті);

Загалом різниця (збільшення суми після перерахунку) складає: 217 100,42 грн.

Акт перерахунку направлявся ТОВ «СПП ЛАНА» 15.12.2020 поштою цінним листом з описом вкладення на зареєстровану в ЄДР адресу його місцезнаходження, проте повернувся відправнику (ТОВ «Агрохімсервіс») без вручення адресату з відміткою про причини повернення: «За закінченням терміну зберігання».

Враховуючи, що ТОВ «СПП ЛАНА» в добровільному порядку оплату за Актом перерахунку не здійснило, ТОВ «Агрохімсервіс» звернулося до господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» суми збільшення вартості товару у розмірі 217 100,42 грн. за Актом перерахунку вартості товару від 14.12.2020 за Договором поставки № 210302-КР від 29.03.2019.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у справі № 908/579/21 позовні вимоги ТОВ «Агрохімсервіс» до ТОВ «СПП ЛАНА» задоволені в повному обсязі, стягнуто з ТОВ «СПП ЛАНА» на користь ТОВ «Агрохімсервіс» 217 100,42 грн. заборгованості за договором та 3 256,51 грн. Судового збору.

Повне рішення у справі № 908/571/21 складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 16.08.2021.

ТОВ «СПП ЛАНА» подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у справі № 908/579/21.

Наразі ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.12.2021 провадження по розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» на рішення господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у справі № 908/579/21 зупинено до набрання законної сили рішенням господарського суду Запорізької області у справі № 908/2177/21.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» про тлумачення пункту 4.4 Договору поставки № 210302-КР від 29.03.2019, укладеного між ТОВ «Агрохімсервіс» і ТОВ «СПП ЛАНА», шляхом визначення моменту виникнення та припинення у Постачальника права здійснити перерахунок вартості товару у випадку зростання курсу іноземної валюти, визначивши момент виникнення такого права на дату оплати товару, а момент припинення права Постачальника здійснити перерахунок вартості товару фактичною поставкою та повною оплатою Покупцем узгодженої сторонами вартості товару.

Мотивуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що неоднакове тлумачення сторонами умов Договору поставки № 210302-КР від 29.03.2019 щодо перерахунку вартості товару вже після поставки та оплати товару мало наслідком звернення відповідача до суду з позовом про стягнення з ТОВ «СПП ЛАНА» збільшення вартості товару у розмірі 217100,42 грн. за актом перерахунку вартості товару від 14.12.2020.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстави для тлумачення 4.4 Договору поставки № 210302-КР від 29.03.2019 відсутні з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу, у разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

За приписами статті 213 ЦК України тлумачення правочину, може здійснюватися як сторонами, так і на вимогу однієї із сторін судом. Пунктами 3, 4 вказаної статті передбачені правила тлумачення правочину, які визначаються за таким принципом: при неможливості витлумачити положення договору шляхом використання вузького кола засобів, залучаються нові критерії перевірки правильності того чи іншого трактування умов договору. Так, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими ч. 3 ст. 213 ЦК України, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами. Частиною 1 статті 231 ЦК України передбачено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). Отже, результатом такого тлумачення має бути досягнення згоди в цьому питанні.

За відсутності згоди на вимогу однієї або обох сторін правочину тлумачення його здійснюється судом (ч. 2 ст. 213 ЦК України).

Тлумачення змісту правочину в розумінні ч. 2 ст. 213 ЦК України є правом суду.

Підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір. Тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює існуючі умови угоди.

Наведене свідчить, що позов про тлумачення правочину повинен ґрунтуватись на загальному праві звернення до господарського суду - захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів (ст. 1 ГПК України). Таким чином, підставою для тлумачення судом правочину є наявність спору між сторонами правочину щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всього правочину або його частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст правочину або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити його намір.

Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 317/39/17, від 14.02.2018 у справі № 925/106/17, від 05.02.2020 у справі № 910/15161/18, від 09.07.2020 у справі № 922/404/19.

При цьому, у постанові від 16.04.2019 у справі № 916/1171/18 Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змоги з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює наявні умови угоди. Суд не має права створювати нові умови, які відсутні у змісті такого договору, а лише роз`яснює вже існуючі умови.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частини у способи, передбачені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Тлумачення не може створювати нових умов, тільки роз`яснювати вже існуючі умови договору. Тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

Позивачем заявлені вимоги про тлумачення пункту 4.4 Договору поставки № 210302-КР від 29.03.2019, укладеного між ТОВ «Агрохімсервіс» і ТОВ «СПП ЛАНА», шляхом визначення моменту виникнення та припинення у Постачальника права здійснити перерахунок вартості товару у випадку зростання курсу іноземної валюти, визначивши момент виникнення такого права на дату оплати товару, а момент припинення права Постачальника здійснити перерахунок вартості товару фактичною поставкою та повною оплатою Покупцем узгодженої сторонами вартості товару.

Як вже зазначалось необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до статті 213 ЦК України є незрозумілі слова, поняття терміни, які не дають змоги з`ясувати дійсні наміри сторін при підписанні договору.

Так, умовами п. 4.4 Договору передбачено, що «У відповідності до ст.ст. 524, 533 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті.».

Дослідивши умови Договору що регулюють питання визначення сторонами Договору грошового еквіваленту ціни товару в іноземній валюті, суд дійшов висновку, що в них відсутні незрозумілі слова, поняття, терміни, формулювання, які не дають змоги з`ясувати сторонам їх дійсні наміри при підписанні договору, що є необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до статті 213 ЦК України. Умови Договору в цій частині викладені зрозуміло.

Позивач просить суд надати тлумачення п. 4.4 Договору шляхом визначення моменту виникнення та припинення у Постачальника права здійснити перерахунок вартості товару у випадку зростання курсу іноземної валюти.

Отже, в даному випадку позивач просить не розтлумачити існуючий зміст Договору, а фактично змінити умови укладеного між сторонами Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, господарським судом Запорізької області розглянуто і вирішено спір у справі № 908/579/21 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» суми збільшення вартості товару у розмірі 217 100,42 грн. за Актом перерахунку вартості товару від 14.12.2020 за Договором поставки № 210302-КР від 29.03.2019.

Тобто в межах справи № 908/579/21 розглядався спір про стягнення з ТОВ «СПП ЛАНА» суми боргу нарахованої у зв`язку із збільшенням вартості товару у розмірі 217 100,42 грн. за Актом перерахунку вартості товару від 14.12.2020 за Договором поставки № 210302-КР від 29.03.2019. Подана позовна заява мотивована тим, що ТОВ «СПП ЛАНА» в добровільному порядку не сплачено різницю у вартості товару у зв`язку із збільшенням курсу іноземної валюти на дату оплати у порівнянні із курсом, визначеним у Специфікації № 4.

При цьому, і у справі № 908/579/21 і у даній справі, сторонами не заперечується, що ТОВ «Агрохімсервіс» поставило, а ТОВ «СПП ЛАНА» прийняло поставлений товар за Договором належним чином, а підписання сторонами видаткової накладної № 2910-000006 від 29.10.2019 свідчить про погодження істотних умов Договору, зокрема, предмету договору, суми та строку оплати за товар, і, відповідно, відсутність суперечностей у трактуванні його положень, тобто відсутність спору.

Проаналізувавши зміст Договору поставки № 210302-КР від 29.03.2019, з огляду на обставини, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а також враховуючи правові позиції, які неодноразово висловлювались Верховним Судом при розгляді спорів про тлумачення договорів, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з вимогою про тлумачення положень Договору на стадії його виконання, в той час як тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши обставини справи та доводи позивача, суд не вбачає, що у позивача наявне порушене право, яке підлягає захисту у обраний позивачем спосіб.

За викладених обставин, суд не вбачає підстав для тлумачення умов Договору поставки № 210302-КР від 29.03.2019, з огляду на що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 86 ГПК України)

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування заявлених ним вимог, не знайшли свого підтвердження за встановлених судом обставин, що склались між сторонами.

Заперечення відповідача на заявлені позовні вимоги враховані судом при вирішенні даного спору.

Враховуючи вище наведене, в задоволені позову відмовляється повністю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, приймаючи до уваги висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, відсутні підстави для розподілу судового збору.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. (згідно попереднього орієнтовного розрахунку), то з цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1, 2 ч. 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, з огляду на висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову, правові підстави для покладання на відповідача витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, відсутні.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА», с. Плодородне Михайлівського району Запорізької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс», м. Запоріжжя про тлумачення змісту правочину відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 31» травня 2023 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.