РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/487/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №2 Чернігівської міської ради,

, вул. 1-го Травня, 168-Б, м. Чернігів, 14034

Відповідач: Фізична особа-підприємець Котелевець Катерина Миколаївна,

код РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення 7061,08 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №2 Чернігівської міської ради звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Котелевець Катерини Миколаївни, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 7061,08 грн, з яких 5080,19 грн основної заборгованості, 1464,17 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та 516,72 грн боргу по компенсації земельного податку.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 03.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Також ухвалою від 03.04.2023 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Ухвала суду від 03.04.2023 була отримана позивачем 06.04.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №935.

Ухвала суду від 03.04.2021, направлена на адресу місця реєстрації відповідача (вул. Інтернаціональна, 3, м. Чернігів, 14034) повернулась до суду 12.04.2023 з відміткою поштового відділення адресат відсутній за вказаною адресою.

Судом отримано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) місцезнаходження відповідача фізичної особи підприємця Котелевець Катерини Миколаївни: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений ст. 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відомості щодо зміни місцезнаходження фізичної особи підприємця Котелевець Катерини Миколаївни у Єдиному державному реєстрі відсутні.

Пунктом 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено, зокрема, у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Водночас суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Таким чином, вважається, що відповідачка була належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та встановлення їй строку для подання відзиву на позов, а днем вручення їй ухвали від 03.04.2023 є 10.04.2023.

В розумінні положень п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України ухвала суду вважається врученою відповідачу.

Крім того, 04.04.2023 на номер телефону відповідача ( НОМЕР_2 ), який зазначений у позовній заяві, за допомогою мобільного додатку Viber направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 03.04.2023. Вказане повідомлення було доставлено адресату, про що свідчить відмітка ?? під цим повідомленням. Такий статус повідомлення доставлено у додатку Viber є загальновідомою обставиною.

Отже, судом були вжиті додаткові заходи з метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, які узгоджуються з ч. 6 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, сторони були належним чином повідомлені про розгляд цієї справи у Господарському суді Чернігівської області.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди комунального майна, що належить територіальній громаді м.Чернігова №10 від 31.08.2015 в частині оплати орендної плати за користування частиною нежитлового приміщення та компенсації земельного податку.

З урахуванням того, що, як встановлено судом, днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі є 10.04.2023, отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 25.04.2023.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

31.08.2015 між Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська міська лікарня №2» (далі - Орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Котелевець Катериною Миколаївною (далі - Орендар) укладено договір оренди комунального майна, що належить територіальній громаді міста Чернігова, №10 (преамбула договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 24.07.2018) (далі Договір).

Відповідно до умов Договору:

п.1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно: частину нежитлового приміщення, що розташоване на першому поверсі у коридорі семиповерхового корпусу поліклінічного відділення Чернігівської міської лікарні №25 Чернігівської міської ради (далі - майно), що належить територіальній громаді м. Чернігова

- Майно заходиться за адресою: м. Чернігів, вул. 1-го Травня 168б;

- Загальна площа 10,0 кв.м, у тому числі площа спільного користування 2,0 кв.м;

- Вартість Майна згідно з висновком про вартість об`єкта станом на 25.07.2018 становить 50820,00 грн;

- Майно знаходиться в оперативному управлінні Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради (далі - Балансоутримувач); (абзац 1,4 п.1.1. в редакції Додаткової угоди № 3 від 31.07.2018);

п.1.2. Майно передається в оренду з метою роздрібної торгівлі товарами продовольчої групи, в асортиментному переліку яких відсутні товари підакцизної групи;

п.3.1. Орендна плата є платежем, який Орендар вносить Орендодавцю незалежно від наслідків господарської діяльності і визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Чернігова, затвердженої рішенням міської ради від 30.07.2007 (19 сесія 5 скликання) зі змінами та доповненнями і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць за який є інформація про індекс інфляції) червень 2018 року:- 508 грн 20коп.

Орендна плата за перший місяць оренди серпень 2018 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за липень-серпень 2018 року (п. 3.1. в редакції додаткової угоди № 3 від 31.07.2018);

п.3.3. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, що друкується Мінстатом України;

п. 3.4. Установлену в п.3.1. орендну палату Орендар зобов`язаний перерахувати на рахунок Орендодавця - НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 353586 щомісяця, не пізніше останнього числа поточного місяця (п. 3.4. в редакції додаткової угоди № 2 від 24.07.2018);

п.3.6. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, стягується Орендодавцю відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, включаючи день оплати;

п.3.8. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплати заборгованості за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи пеню;

п.5.14. Орендар повинен перераховувати плату (податок) за користування земельною ділянкою пропорційно до орендованої площі на рахунок Балансоутримувача згідно з виставленим рахунком;

п.10.1. Цей Договір діє з 01 серпня 2018 року до 30 червня 2021 року включно (п. 10.1. Договору в редакції додаткової угоди № 3 від 31.07.2018);

Доказів розірвання або визнання недійсним Договору в судовому порядку матеріали справи не містять.

На підставі акту приймання передавання в оренду комунального майна від 01.09.2015 до Договору, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування частину нежитлового приміщення, загальною площею 10,0 кв.м (у т.ч. площа спільного користування 2,0 кв.м), що розташоване на першому поверсі у коридорі семиповерхового корпусу поліклінічного відділення Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради (далі Майно), що належить територіальній громаді м. Чернігова у складі:

1.1.1. Приміщення (інв.№ 10310001),загальною площею 28155 м2.

1.1.2. Загальна площа приміщення, що передається в оренду складає 10 м2.загальна площа земельної ділянки 10 м2.

30.06.2021 між сторонами підписано акт прийому передачі індивідуально-визначеного майна, відповідно до якого Орендар передав, а Орендодавець прийняв індивідуально-визначене майно, розташоване по вул. 14-го Травня,168б м. Чернігова, що знаходиться на балансі КНП «Чернігівська міська лікарня №2» Чернігівської міської ради у складі:

- Приміщення (інв. № 01030001), площа передана в оренду складає 10м2 (в тому числі площа спільного користування 2 м2), розташоване на першому поверсі у коридорі семиповерхового корпусу поліклінічного відділення Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради (далі Майно), що належить територіальній громаді м. Чернігів.

З матеріалів справи вбачається, що за період оренди з грудня 2020 року по червень 2021 року Орендодавцем складались рахунки на оплату оренди приміщення та податку на землю, а саме: № 21 від 19.01.2021 на суму 784,26 грн, № 55 від 19.02.2021 на суму 709,88 грн, № 105 від 15.03.2021 на суму 789,18 грн, № 159 від 16.04.2021 на суму 873,61 грн, № 210 від 24.05.2021 на суму 806,47 грн, № 301/о від 16.06.2021 на суму 816,01 грн, № 540/о від 22.07.2021 на суму 817,50 грн (а.с.30-36).

Докази надання (направлення) Орендарю рахунків на оплату у матеріалах справи відсутні. Проте, позивач у позовній заяві (уточненій) зазначив, що передавав рахунки безпосередньо Орендарю на руки за їх домовленістю.

Заперечень щодо факту отримання рахунків від відповідача до суду не надходило.

Заборгованість за оренду приміщення становить 5080,19 грн, заборгованість по податку на землю становить 516,72 грн за період з грудня 2020 року по червень 2021 року.

02.09.2021 та 04.11.2021 позивач листами № 01-05/1473 від 30.08.2021 (направлений рекомендованим листом № 641 від 02.09.22021) та № 01-05/2230 від 04.11.2021 звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості.

На момент звернення з позовом до суду орендна плата за період з грудня 2020 року по червень 2021 року у розмірі 5080,19 грн, а також компенсація по земельному податку за період з грудня 2020 року по червень 2021 року у розмірі 516,72 грн, відповідачем не сплачена.

Крім того, на заборгованість з оренди позивачем нараховано 1464,17 грн пені за період з 01.02.2021 по 31.01.2022, відповідно до п. 3.6. Договору, що підтверджується розрахунком позивача (а.с.8-9).

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як встановив суд, позивачем за період за період оренди з грудня 2020 року по червень 2021 року складались рахунки на оплату оренди приміщення та податку на землю, а саме: № 21 від 19.01.2021 на суму 784,26 грн, № 55 від 19.02.2021 на суму 709,88 грн, № 105 від 15.03.2021 на суму 789,18 грн, № 159 від 16.04.2021 на суму 873,61 грн, № 210 від 24.05.2021 на суму 806,47 грн, № 301/о від 16.06.2021 на суму 816,01 грн, № 540/о від 22.07.2021 на суму 817,50 грн.

Сторони у п. 3.1.3.3.,3.4. Договору визначили, що орендна плата за базовий місяць оренди становить 508,20 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, що друкується Мінстатом України. Установлену в п.3.1. орендну палату Орендар зобов`язаний перерахувати на рахунок Орендодавця - НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 353586 щомісяця, не пізніше останнього числа поточного місяця.

Крім того, у п. 5.14. Договору сторони обумовили, що Орендар повинен перераховувати плату (податок) за користування земельною ділянкою пропорційно до орендованої площі на рахунок Балансоутримувача згідно з виставленим рахунком.

Доказів надання (направлення) Орендарю зазначених рахунків на оплату позивачем не надано.

Разом з тим, судом враховано, що за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто носить інформаційний характер.

Ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні приписів ст. 212 ЦКУ та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦКУ, а значить не звільняє від обов`язку оплатити надану послугу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19.

Крім того, суд зазначає, що з урахуванням умов Договору відповідачу було достеменно відомо як про розмір щомісячного платежу з орендної плати, так і про строк здійснення оплати.

Відповідач за умовами договору прийняв на себе зобов`язання щодо своєчасного та в повному обсязі внесення як орендної плати, так і податку за користування земельною ділянкою.

З урахуванням умов Договору та положень ст. 254 ЦК України строк оплати по рахункам наступний:

№ 21 від 19.01.2021 до 31.01.2021,

№ 55 від 19.02.2021 до 28.02.2021,

№ 105 від 15.03.2021 до 31.03.2021,

№ 159 від 16.04.2021 до 30.04.2021,

№ 210 від 24.05.2021 до 31.05.2021,

№ 301/о від 16.06.2021 до 30.06.2021,

№ 540/о від 22.07.2021 до 02.08.2021.

Заборгованість по орендній платі та податку за користування земельною ділянкою становить 5080,19 грн та 516,72 грн відповідно.

Доказів сплати заборгованості у розмірі 5596,91 грн (у тому числі 5080,19 грн орендної плати та 516,72 грн податку на землю) за період з грудня 2020 року по червень 2021 року відповідач суду не надав.

Заперечення щодо вказаної суми заборгованості за спірний період від відповідача не надходили.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по спірному Договору за період з грудня 2020 року по червень 2021 року підлягають задоволенню у розмірі 5596,91 грн (у тому числі 5080,19 грн орендної плати та 516,72 грн податку на землю).

Щодо заявленої до стягнення пені.

За приписами ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи порушення відповідачем строків по сплаті орендних платежів, позивач нарахував та заявив до стягнення 1464,17 грн пені, на підставі п. 3.6. Договору, відповідно до наданого розрахунку (а.с. 8-9).

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, перерахунок судом нарахованої пені здійснюється судом в межах заявлених позивачем сум та кінцевого періоду нарахування по кожному рахунку-фактурі окремо.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як встановив суд, сторони у п. 3.6 Договору погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, стягується Орендодавцю відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, включаючи день оплати.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором може забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заявленої позивачем до стягнення пені, дійшов висновку про неправильне її нарахування.

Крім того, позивачем невірно визначено період розрахунку пені та кількість днів прострочення за зобов`язаннями червня 2021, оскільки останній день строку оплати оренди за рахунком № 540/о від 22.07.2021 припадав на вихідний день, а тому з огляду на приписи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, останнім днем закінчення строку сплати за цим рахунком слід вважати наступний робочий день 02.08.2021. Відтак нарахування пені за зобов`язаннями червня 2021 повинно здійснюватися з 03.08.2021.

Враховуючи вищевикладене, загальний розмір перерахованої судом пені, яка підлягає стягненню з відповідача, у тому числі зважаючи на зазначений судом принцип диспозитивності у призмі наведених вище висновків суду щодо розмірів та періодів заборгованості за Договором, становить 400,18 грн, а отже є меншим, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 400,18 грн за період з 01.02.2021 по 31.01.2022 (з урахуванням періоду прострочення виконання зобов`язання по кожному з рахунків окремо).

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, розмір якого становить 2279,56 грн.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Котелевець Катерини Миколаївни (код РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради (, вул. 1-го Травня, 168-Б, м. Чернігів, 14034) 5080,19 грн боргу з орендної плати, 516,72 грн боргу з компенсації земельного податку, 400,18 грн пені, 2279,56 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун