ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" травня 2023 р. м. Київ Справа № 910/14352/22

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-будівельна компанія «Сіті- Буд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперіал ОПТ»

про стягнення 100 000 грн.

без виклику учасників процесу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-будівельна компанія «Сіті-Буд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперіал ОПТ» про стягнення 100 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за усним договором поставки дизельного палива №15/08-22 щодо оплати прийнятого товару у встановлений договором строк.

26.12.2022 ухвалою Господарського суду міста Києві матеріали позовної заяви передано за територіальною підсудністю на розгляд до Господарського суду Київської області.

27.02.2022 до Господарського суду Київської області надійшли матеріали позовної заяви.

Ухвалою від 06.03.2023 Господарський суд Київської області залишив позовну заяву ТОВ «Транспортно-будівельна компанія «Сіті-Буд» без руху, у зв`язку з недотриманням на момент подання позовної заяви вимог ст.ст. 162, 164, 172, 174 України, надавши 10 днів з дня вручення ухвали суду на усунення недоліків.

17.03.2023 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 24.04.2023 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 08.05.2023 (включно).

22.05.2023 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про продовження строку на подання відзиву та забезпечення права відповідача на правову допомогу (передана судді Антоновій В.М. 29.05.2023 після виходу з відпустки).

Розглянувши клопотання представника відповідача про продовження строку для подання відзиву у справі суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Враховуючи вимоги ухвали суду від 22.03.2023, строк на подання відзиву сплив 24.04.2023.

У свою чергу, відповідач у клопотанні зазначив, що не отримував ухвали суду, а про відкриття провадження дізнався від третіх осіб лише 11.05.2023.

З огляду на те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперіал ОПТ» не має у своєму штаті юриста, за правовою допомогою відповідач звернувся до адвоката, який лише 19.05.2023 ознайомився з матеріалами справи.

Враховуючи вказані обставини, відповідач просив суд продовжити строк для подання відзиву на позов, починаючи з 19.05.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 22.03.2023 про відкриття провадження 23.03.2023 була направлена відповідачу на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать відомості про місцезнаходження юридичної особи та інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон та/або адреса електронної пошти (ч. 2 ст. 9 ЗУ Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений ст. 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено пунктами 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270. Інформації про іншу адресу відповідача у суду немає.

Суд звертає увагу відповідача, що порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Великої Палати Верховного Суду № 140/1770/19 від 19.01.2023).

У свою чергу, представником відповідача до заяви про продовження строку на подачу відзиву не надано доказів того, що про розгляд справи №910/14352/22 відповідач дізнався саме 11.05.2023.

Відтак, відповідача завчасно та належним чином було повідомлено про розгляд справи №910/14352/22, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 7, 8, 13 ГПК України.

Статтею 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.

Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи у розумний строк.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач не був позбавлений можливості отримати ухвалу від 22.03.2023 у відділенні поштового зв`язку та вчасно підготувати відзив на позов, а відтак суд відмовляє в клопотанні відповідачу у продовженні строку на поданні відзиву.

Згідно з ч. 7 ст. 119 ГПК України, про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Керуючись ст. 119, 233-234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити відповідачу у продовженні строку на подання відзиву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строк, встановлений ст.256 ГПК України, та в порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя В.М. Антонова