ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2023 р. Справа№ 910/8719/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Гижко О.Л. - адвокат

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2022

за результатами розгляду заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

про забезпечення позову

у справі № 910/8719/22 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій", м. Київ

2. Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків

про визнання недійсним (нікчемним) договору та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2022 року Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" (далі - відповідач-1) та Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - відповідач-2) про визнання недійсним (нікчемним) договору та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умовам іпотечного договору №18106z109 та положенням ст. 9, 12 Закону України "Про іпотеку" відповідачем-2, як іпотекодавцем, без згоди позивача, як іпотекодержателя, було передано майно (будівля центру сімейного дозвілля, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 24/10 (літера А) у користування відповідачу-1 згідно договору найму від 20.11.2015, а тому позивач просить визнати такий договір недійсним (встановити нікчемність), застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та зобов`язати відповідача-1 звільнити будівлю, що є предметом іпотеки.

Короткий зміст і підстави заяви про забезпечення позову.

02.12.2022 до місцевого господарського суду представником Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просив:

1) накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України", а саме: - будівля центру сімейного дозвілля, загальною площею 7317, 00 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 24/10 літера А;

2) передати Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" (ідентифікаційний код: 00032112) на зберігання будівлю центру сімейного дозвілля, загальною площею 7317, 00 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 24/10, літера А;

3) заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" (ідентифікаційний код 39564275), Багатопрофільному підприємству "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (ідентифікаційний код: 00032112) у реалізації його права володіння та користування будівлею центру сімейного дозвілля (літ. А), загальною площею 7317, 00 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 24/10;

4) заборонити державним реєстраторам, органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (в тому числі, але не виключно реєстрацію права власності, зміну відомостей про власника майна), державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, яке належить на праві власності Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" (ідентифікаційний код: 00032112), а саме: - будівля центру сімейного дозвілля, загальною площею 7317, 00 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 24/10 літера А.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що з 22.09.2022 Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" є власником будівлі центру сімейного дозвілля, загальною площею 7317 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Малиновського Маршала, буд. 24/10 літ. А, водночас спірний договір найму майнових прав (нова редакція) від 20.11.2015 надає Товариству з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" (в якості наймача) повноваження щодо володіння, користування, розпорядження та відчуження об`єкта нерухомого майна (за згодою наймодавця) тощо. За твердженням позивача, реалізація вказаних прав з боку відповідача очевидно має наслідком погіршення, руйнування, зміну стану нерухомого майна, а також його відчуження на користь третіх осіб на момент виконання рішення у даній справі.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі № 910/8719/22 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у поданій заяві, міститься лише посилання на потенційне порушення прав позивача, без доведення необхідності термінового забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, передачі майна на зберігання позивача, заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна.

Разом з цим, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем заявлено вимоги про зобов`язання відповідача-1 звільнити будівлю, що є предметом іпотеки, в той же час у заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити відповідачам та третім особам чинити Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" перешкоди у реалізації його права володіння та користування нерухомим майном, а відтак, в такому випадку, забезпечення позову буде по своїй суті, з однієї сторони, частково тотожним задоволенню заявлених позовних вимог до прийняття рішення по суті, що не узгоджується з вимогами процесуального законодавства, а з іншої сторони, порушить баланс інтересів всіх учасників спору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" 29.12.2022 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі № 910/8719/22. Ухвалити нове рішення, яким заяву Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити; накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України", а саме: - будівля центру сімейного дозвілля, загальною площею 7317, 00 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 24/10 літера А; передати Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" (ідентифікаційний код: 00032112) на зберігання будівлю центру сімейного дозвілля, загальною площею 7317, 00 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 24/10, літера А; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" (ідентифікаційний код 39564275), Багатопрофільному підприємству "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (ідентифікаційний код: 00032112), а також будь-яким третім особам чинити перешкоди Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" у реалізації його права володіння та користування будівлею центру сімейного дозвілля (літ. А), загальною площею 7317, 00 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 24/10; заборонити державним реєстраторам, органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (в тому числі, але не виключно, реєстрацію права власності, зміну відомостей про власника майна), державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, яке належить на праві власності Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" (ідентифікаційний код: 00032112), а саме: - будівля центру сімейного дозвілля, загальною площею 7317, 00 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 24/10 літера А.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд залишив поза увагою наведені позивачем обставини, не надав оцінки наявним в матеріалах справи доказам та дійшов помилкового висновку, що позивач не надав жодних доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване судове рішення дійшов передчасного висновку, що задоволення заявлених заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, оскільки, за твердженням апелянта, заходи забезпечення, про вжиття яких просить позивач, є абсолютно не тотожними його позовним вимогам.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2023 справу № 910/8719/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Чорногуза М.Г., Шаптали Ю.Є.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі № 910/8719/22.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі № 910/8719/22 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі № 910/8719/22.

08.03.2023 матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі № 910/8719/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці з 10.03.2023 по 17.03.2023.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023 справу № 910/8719/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Шаптала Є.Ю., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі № 910/8719/22 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Надано скаржнику десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржником 28.03.2023 подано заяву про усунення недоліків, до якої додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 620,25 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі № 910/8719/22, справу № 910/8719/22 призначено до розгляду на 11.05.2023 о 10 год. 20 хв.

Явка представників учасників справи.

У судове засідання 11.05.2023 з`явився представник позивача, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд задовольнити апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 у судове засідання 11.05.2023 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників відповідача-1 та відповідача-2.

02.05.2023 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що представник не має можливості прийняти участь у судовому засіданні 11.05.2023 у зв`язку з необхідністю бути присутнім в іншому судовому засіданні.

Розглянувши у судовому засіданні 11.05.2023 клопотання представника відповідача-2 про відкладення розгляду справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 202 ГПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Всупереч ст.ст. 76, 77 ГПК України, представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених в клопотанні про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача-2 про відкладення розгляду справи.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

За приписами статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. ст. 73, 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно, що належить відповідачу чи знаходиться у нього, а також забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Аналогічну правову позицію наведено у Постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №905/2130/17 та від 13.02.2018 у справі №911/2930/17.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як вбачається із змісту поданої позивачем заяви про забезпечення позову останній посилається на існування, на його думку, реальної загрози погіршення, руйнування, зміну стану нерухомого майна, а також його відчуження на користь третіх осіб.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, заявником у вказаній заяві не наведено достатніх обґрунтувань та не надано належних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас, сам лише факт укладення 20.11.2015 між відповідачами договору щодо передачі в найм нерухомого майна, яке, за твердженням позивача, з 22.09.2022 належить Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України", не є належними доказами реального завдання позивачу збитків (у вигляді погіршення, руйнування, зміну стану нерухомого майна) та/або відчуження майна.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що такі твердження апелянта є лише припущеннями, не підтвердженими вірогідними засобами доказування.

За таких підстав, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що у поданій заяві, міститься лише посилання на потенційне порушення прав позивача, без доведення необхідності термінового забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, передачі майна на зберігання позивача, заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майно.

Крім того, згідно з частиною 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі №925/1159/19, від 07.05.2020 у справі №910/11739/19 та від 16.04.2020 у справі №910/18680/19.

Відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що подана позивачем заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості та адекватності вимог про забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений позивачем спосіб та імовірності ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Не наведення належного доказового обґрунтування поданої заяви вказує на відсутність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову.

Разом з цим колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що позов не може бути забезпечений таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

В даному випадку, позивачем заявлено позовні вимоги про зобов`язання відповідача-1 звільнити будівлю, що є предметом іпотеки, в той же час у заяві про забезпечення позову позивач просив заборонити відповідачам та третім особам чинити Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" перешкоди у реалізації його права володіння та користування нерухомим майном, а відтак, в такому випадку, забезпечення позову буде по своїй суті, з однієї сторони, частково тотожним задоволенню заявлених позовних вимог до прийняття рішення по суті, що не узгоджується з вимогами процесуального законодавства, а з іншої сторони, порушить баланс інтересів всіх учасників спору.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необгрунтованістю.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених вище обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, наведених в оскаржуваній ухвалі, а тому відсутні правові підстави для скасування або зміни ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі № 910/8719/22. У зв`язку з зазначеним апеляційна скарга Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладаються апеляційним господарським судом на скаржника (позивача).

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/8719/22 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 у справі №910/8719/22 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження у справі №910/8719/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Козир Т.П. з 15.05.2023 по 25.05.2023 повний текст постанови складено 26.05.2023.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Є.Ю. Шаптала