ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.05.2023 р. Справа № 914/1657/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 , місто Львів

до відповідача-1 ОСОБА_2 , місто Львів

до відповідача-2 ОСОБА_3 , місто Львів

про визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційних дій.

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційних дій.

Третіми особами позивач зазначив ТОВ «Корнерстоун Логістік», ОСОБА_4 , ТОВ «Сила синергії», ТОВ «МКС Фасад», Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від від 25.05.2023 позовну заяву передано для розгляду судді Сухович Ю.О.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

При постановленні ухвали суд керувався наступним.

За змістом частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Для забезпечення якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який має на меті розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Згідно частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатись також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті) та інші справи, у визначених законом випадках.

Вищевказана норма містить перелік спорів, що розглядаються господарськими судами.

Так, згідно пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Як вбачається із позовної заяви предметом позову є визнання недійсними договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі господарських товариств, дарування частки в статутному капіталі господарських товариств та скасування реєстраційних дій.

Підстава позову - протиправність відчуження корпоративних прав у товариствах, які належали ОСОБА_2 з метою уникнення стягнення на майно, зокрема й на корпоративні права в процесі виконання судового рішення.

Заборгованість ОСОБА_2 , як стверджує позивач, виникла на підставі договору позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29.12.2021 року.

Корпоративним є спір, що виникає щодо матеріальних відносин між юридично рівними учасниками корпоративних відносин стосовно набуття, здійснення та припинення їхніх корпоративних прав та інтересів. Це спір між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів. В основі корпоративного спору завжди знаходиться порушення суб`єктивного корпоративного права.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 не зазначає, що він є або був учасником ТОВ «Корнерстоун Логістік», ТОВ «Сила синергії», ТОВ «МКС Фасад», не обгрунтовує позов порушенням його корпоративних прав у вказаних господарських товариствах. З долучених до позовної заяви витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань вказане не вбачається.

Позов фізичної особи, яка не є або не була є учасником юридичної особи та не обгрунтовує позов порушенням її корпоративних прав не є корпоративним спором, а відтак не відноситься до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

Разом із цим критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Визначаючи юрисдикцію спору, необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у цій справі.

Поданий на розгляд господарського суду позов за характером спірних правовідносин не відповідає вимогам, встановленим пунктом 3 частини 1 статті 20 та частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що спір, який виник між сторонами носить приватноправовий характер, позивачу слід звернутися за захистом порушеного права до місцевого загального суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі

Керуючись статтями 4, 20, 175, 234, 235, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження у справі відмовити.

2. Позовну заяву з доданими документами повернути позивачу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки визначені розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Ухвалу складено та підписано 30.05.2023

Суддя Сухович Ю.О.