ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" травня 2023 р. Справа № 3/5025/443/12 (924/293/23)

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Вибодовський О.Д., при секретарі судового засідання Сорока Д.В., розглянувши матеріали справи

За позовом ОСОБА_1 , м.Хмельницький

до ОСОБА_2 , м.Хмельницький

до Хмельницької районної військової адміністрації, м.Хмельницький

до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м.Хмельницький

до Приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Байрачного Андрія Івановича, м.Хмельницький

За участю боржника ПАТ "Хмельницьке авіапідприємство "Поділля-Авіа", м. Хмельницький

про:

1. Визнати недійсним та скасувати Розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 12.10.2012 року №1893/2012-р, яким ОСОБА_3 була надана у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :06:008:0292, загальною площею 0,7632 га;

2. Скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №993977 від 29.10.2012р.;

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1178 від 08.06.2021р.;

4. Визнати недійсним та скасувати Наказ Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 21.05.2015р. №22-4961-СГ, яким ОСОБА_4 була надана у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :06:008:0295, загальною площею 0,75га;

5. Скасувати свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 від 21.05.2015р.;

6. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1179 від 08.06.2021р.;

7. Визнати недійсним та скасувати Наказ Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 21.05.2015р. №22-4960-СГ, яким ОСОБА_5 була надана у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :06:008:0296, загальною площею 0,6га;

8. Скасувати свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 від 21.05.2015р.;

9. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1180 від 08.06.2021р.;

10. Витребувати у ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ПАТ «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа» земельні ділянки з кадастровими номерами: :06:008:0292, загальною площею 0,7632га; :06:008:0295, загальною площею 0,75га; :06:008:0296, загальною площею 0,6 га.

Представники сторін:

Від позивача: не з"явився;

Від відповідачів: Мельник Д.В. - представник Хмельницької районної військової адміністрації за довіреністю №40/01-1590/22 від 30.12.2022р.;

Ткачук Ю.Г. - представник ОСОБА_2 згідно ордера №1036447 від 21.04.2023р.;

Варибок Т.В. - представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за довіреністю №0-22-0.62-3/62-23 від 04.01.2023р.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

На адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , м.Хмельницький до ОСОБА_2 , м.Хмельницький, Хмельницької районної державної адміністрації, м.Хмельницький, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м.Хмельницький, Приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Байрачного Андрія Івановича, м.Хмельницький про визнання недійсним та скасування Розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 12.10.2012 року №1893/2012-р, яким ОСОБА_3 була надана у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :06:008:0292, загальною площею 0,7632 га; Скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №993977 від 29.10.2012р.; Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1178 від 08.06.2021р.; Визнати недійсним та скасувати Наказ Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 21.05.2015р. №22-4961-СГ, яким ОСОБА_4 була надана у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :06:008:0295, загальною площею 0,75га; Скасувати свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 від 21.05.2015р.; Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1179 від 08.06.2021р.; Визнати недійсним та скасувати Наказ Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 21.05.2015р. №22-4960-СГ, яким ОСОБА_5 була надана у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :06:008:0296, загальною площею 0,6га; Скасувати свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 від 21.05.2015р.; Визнання недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1180 від 08.06.2021р.; Витребувати у ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ПАТ «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа» земельні ділянки з кадастровими номерами: :06:008:0292, загальною площею 0,7632га; :06:008:0295, загальною площею 0,75га; :06:008:0296, загальною площею 0,6га.

Ухвалою суду від 17.03.2023р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у 7 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

На адресу суду 28.03.2023р. від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, в додаток із доказами оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Ухвалою суду від 03.04.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.05.2023р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

На адресу суду 19.04.2023р. від представника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надійшов відзив на позов в якому представник відповідача заперечує проти позову.

В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :06:008:0295, :06:008:0296 є сформованими відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про Державний земельний кадастр», тобто, визначено їх площу, межі та присвоєний кадастровий номер. Вказані земельні ділянки визначені як об`єкти цивільних прав.

Земельна ділянка площею 3,38 га, про яку зазначає позивач не визначена як об`єкт цивільних прав та не сформована, тобто не визначено її площу, межі та не присвоєний кадастровий номер.

Згідно чинного законодавства не визначено кадастровий номер, та відсутні координати даної земельної ділянки яка перебуває на праві постійного користування ПАТ "Хмельницьке авіапідприємство "Поділля-Авіа".

Позивачем не подано належних та допустимих доказів, та не доведено той факт, що земельні ділянки із кадастровими номерами :06:008:0295, :06:008:0296 знаходяться в межах земельної ділянки, яка перебуває на праві постійного користування ПАТ "Хмельницьке авіапідприємство "Поділля-Авіа", згідно Державного акта серії ІІ-ХМ №000595 від 22.04.1998 року.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» особа, яка бажає внести відомості до Державного земельного кадастру, звертається до Державного кадастрового реєстратора з заявою, до якої додає оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки, документацію із землеустрою у формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, протягом 14 днів з дім реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства, за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Землекористувач не звертався на підставі Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного кадастрового реєстратора Головного управління із заявою про внесення відомостей про земельну ділянку.

Відомості про вказану земельну ділянку до Державного земельного кадастру не внесені.

Позивач не має належних та допустимих доказів, які підтверджують факт накладки спірних земельних ділянок. Оскільки єдиним належним та допустимим доказом є лише рішення Державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі у зв`язку із накладкою на іншу земельну ділянку.

На час прийняття спірного наказу ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України діяла в наступній редакції: центральний орган виконавчої влада з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або Комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влада або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Згідно з ч.7 ст.118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 нього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл яз розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно приписів ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об"єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій насалених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

На виконання вказаних заяв Головним управління Держгеокадастру у Хмельницькій області було прийнято накази:

- про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, яким було надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,75 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства;

- про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, яким було надано дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,6 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджувався в порядку встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передав земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Після виготовлення проекту землеустрою громадяни звернулися до Головного управління із клопотанням про затвердження проекту землеустрою 21.05.2015р. Головним управлінням було прийнято накази №22-4961-СГ, №22-4960-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», якими було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам та надано їм у власність земельні ділянки, з кадастровими номерами :06:008:0295, :06:008:0296, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Посилаючись на практику викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду відповідач вважає, що вимога щодо визнання незаконними наказів №22-4961-СГ, №22-4960-СГ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не ефективним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Рішення органів виконавчої впади (накази Головного управління) про передачу земельної ділянки у власність є актами індивідуальної дії і вичерпують себе в момент їх прийняття. Відновленням можливого порушеного права держави/територіальної громади є не скасування наказу Головного управління, а визнання недійсним права, власності.

Згідно позицій Верховного суду України викладеної в постановах від 06.10.2015 року у справі № 21-1306а15, від 30.09.2015 року у справі № 911/3396/14, від 11.11.2014 року у справі № 21-405а14, позов, предметом якого є скасування рішення органу владних повноважень щодо передачі у власність чи оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язанні з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки, у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

20.04.2023р. на адресу суду від представника Хмельницької районної військової адміністрації надійшов відзив на позов в якому проти позову заперечує, зокрема звертає увагу, що позивачем в позовній заяві зазначено, що розпорядженням голови Хмельницької районної державної адміністрації від 12.10.2012р. № 1893/2012-р ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :06:008:0292, загальною площею 0,7632 га та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 993977 від 29.10.2012 року.

Однак, розпорядженням голови Хмельницької районної державної адміністрації від 12.10.2012р. № 1893/2012-р затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачу у власність гр. ОСОБА_6 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Розсошанської сільської ради.

Зважаючи на викладене представник відповідача вважає, що розпорядження голови Хмельницької районної державної адміністрації від 12.10.2012р. № 1893/2012-р ніяким чином не порушує прав та інтересів позивача.

На адресу суду 24.04.2023р. від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на позов в якому зазначає, що ні Відкрите акціонерне товариство «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа», ні Публічне акціонерне товариство «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа», не є суб`єктами, які згідно приписів ст.92 Земельного кодексу України можуть набути права постійного користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги є безпідставними з огляду на те, що земельна ділянка площею 3,38 га., була надана Хмельницькому авіаційному підприємству рішенням Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 29.01.1998 року в постійне користування.

Зазначена земельна ділянка не перебувала у власності Хмельницького авіаційного підприємства, а була лише в його користуванні, тому вказана земельна ділянка площею 3,38 га., відповідно до приписів ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства, жодним чином не може перебувати у складі ліквідаційної маси Публічного акціонерного товариства «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа», внаслідок того, що вона не є його власністю.

Набуття відповідачем права власності на три земельні ділянки на підставі оспорюваних позивачем трьох договорів купівлі -продажу, жодним чином не порушують прав позивача як кредитора у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа».

Позовна вимога щодо витребування у відповідача на користь ПАТ «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа», земельних ділянок з кадастровими номерами № :06:008:0292 площею 0,7632га., № :06:008:0295 площею 0,75 га., та № :06:008:0296 площею 0,6га., є безпідставною, та такою, що не відповідає приписам ст.388 ЦК України, та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду викладених в постановах у справі № 183/1617/16 від 14.11.2018 року та у справі № 908/976/19 від 21.09.2022 року.

Відповідач звертає увагу, що рішенням господарського суду Хмельницької області у справі № 924/1101/20 від 11.03.2021 року публічному акціонерному товариству «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа» було відмовлено в задоволені позову в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до приписів ст.75 ГПК України, обставини встановлені рішенням господарського суду Хмельницької області у справі №924/1101/20 від 11.03.2021 року є преюдиційними та не потребують повторного доказування в даній судовій справі.

Зважаючи на викладене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн.

Також, на адресу суду 24.04.2023р. від представника ОСОБА_2 надійшла заява в порядку ст.267 ЦК України про застосування строку позовної давності, оскільки звернувшись 16.03.2023 року до господарського суду Хмельницької області з позовними вимогами про визнання недійсним та скасування Розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 1893/2012-р від 12.10.2012 року та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 993977 від 29.10.2012 року, позивач порушив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

На адресу суду 22.05.2023р. від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи на іншу дату у зв"язку із неможливістю з"явитись в засідання суду через погіршення стану здоров"я.

Дослідивши дане клопотання суд не вбачає підстав для його задоволення оскільки, представником позивача не подано доказів на підтвердження погіршення стану здоров"я та неможливістю з"явитись в судове засідання.

Суд, звертає увагу, що позивач про місце, дату та час судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується протоколом судового засідання від 11.05.2023р.

Також, на адресу суду 22.05.2023р. від Приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Байрачного Андрія Івановича надійшло клопотання про виключення його з числа відповідачів по справі №3/5025/443/12 (924/293/23), як неналежного відповідача та змінити статус на третю особу, розгляд справи проводити без його участі. Зазначає, що відповідно до норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Відповідачем у таких справах є особа, якою було порушено право позивача. Нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Додатково повідомляє, що посвідчення договорів купівлі-продажу земельних ділянок проведено з дотриманням норм чинного законодавства.

Присутні в засіданні суду представники відповідачів заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у відзивах та заперечували щодо клопотання представника позивача про відкладення розгляду даної справи на іншу дату.

Представник ПАТ "Хмельницьке авіапідприємство "Поділля-Авіа" в засідання суду не з"явився, своєї письмової позиції з приводу заявленого позову суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Хмельницьке авіаційне підприємство утворено Наказом Державного департаменту авіатранспорту України № 134 від 20.12.1994 р. згідно Указу Президента України № 790/84 від 21.12.1994 р.

Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа» утворено згідно рішення Колегії Міністерства транспорту України №31 від 25.11.1997 року та наказу Міністерства транспорту України № 84 від 18.03.1998 р. і є правонаступником Хмельницького авіаційного підприємства ДАК «Авіалінії України».

Відкрите акціонерне товариство «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа» засноване Наказом Фонду Державного майна України №11-АТ від 26.05.2000 р. шляхом перетворення Хмельницького авіапідприємства «Поділля-Авіа» у відкрите акціонерне товариство.

ПАТ «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа» відповідно до протоколу №6 від 14.03.2011 року загальних зборів акціонерів ВАТ «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа» відповідно до Наказу "Фонду Державного майна України №11-АТ від 26.05.2000р. та є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа».

Відповідно до рішення Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 29 січня 1998 року Хмельницькому авіаційному підприємству передано земельну ділянку у розмірі 3,38 га у постійне користування для виробничих потреб. На підставі вказаного рішення Хмельницькому авіаційному підприємству видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ХМ №000595 від 22.04.1998 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2.

Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації від 12.10.2012 року №1893/2012-р ОСОБА_3 була надана у власність земельна ділянка кадастровий номер :06:008:0292, загальною площею 0,7632га для ведення особистого селянського господарства та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №993977 від 29.10.2012р.

У зв`язку із відчуженням дана земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1178 від 08.06.2021р.

Наказом Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 21.05.2015р. №22-4961-СГ ОСОБА_4 була надана у власність земельна ділянка кадастровий номер :06:008:0295, загальною площею 0,75га для ведення особистого селянського господарства та видано свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 від 21.05.2015р.

У зв`язку із відчуженням дана земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1179 від 08.06.'2021р.

Наказом Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 21.05.2015р. №22-4960-СГ ОСОБА_5 була надана у власність земельна ділянка кадастровий номер :06:008:0296, загальною площею 0,6га для ведення особистого селянського господарства та видано свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_2 від 21.05.2015р.

У зв`язку із відчуженням дана земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1180 від 08.06.2021р.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків:

Частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч.2 ст.16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Як вбачається із матеріалів даної справи відповідно до рішення Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 29 січня 1998 року Хмельницькому авіаційному підприємству передано земельну ділянку у розмірі 3,38 га у постійне користування для виробничих потреб. На підставі вказаного рішення Хмельницькому авіаційному підприємству видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ХМ №000595 від 22.04.1998 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2.

Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації від 12.10.2012 року №1893/2012-р ОСОБА_3 була надана у власність земельна ділянка кадастровий номер :06:008:0292, загальною площею 0,7632га для ведення особистого селянського господарства та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №993977 від 29.10.2012р.

У зв`язку із відчуженням дана земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1178 від 08.06.2021р.

Наказом Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 21.05.2015р. №22-4961-СГ ОСОБА_4 була надана у власність земельна ділянка кадастровий номер :06:008:0295, загальною площею 0,75га для ведення особистого селянського господарства та видано свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 від 21.05.2015р.

У зв`язку із відчуженням дана земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1179 від 08.06.'2021р.

Наказом Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 21.05.2015р. №22-4960-СГ ОСОБА_5 була надана у власність земельна ділянка кадастровий номер :06:008:0296, загальною площею 0,6га для ведення особистого селянського господарства та видано свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_2 від 21.05.2015р.

У зв`язку із відчуженням дана земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1180 від 08.06.2021р.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :06:008:0295, :06:008:0296 є сформованими відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про Державний земельний кадастр», тобто, визначено їх площу, межі та присвоєний кадастровий номер. Вказані земельні ділянки визначені як об`єкти цивільних прав.

Позивачем не подано належних та допустимих доказів, та не доведено той факт, що земельні ділянки із кадастровими номерами :06:008:0295, :06:008:0296 знаходяться в межах земельної ділянки, яка перебуває на праві постійного користування ПАТ "Хмельницьке авіапідприємство "Поділля-Авіа", згідно Державного акта серії ІІ-ХМ №000595 від 22.04.1998 року.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» особа, яка бажає внести відомості до Державного земельного кадастру, звертається до Державного кадастрового реєстратора з заявою, до якої додає оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки, документацію із землеустрою у формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, протягом 14 днів з дім реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства, за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Землекористувач не звертався на підставі Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного кадастрового реєстратора Головного управління із заявою про внесення відомостей про земельну ділянку.

Відомості про вказану земельну ділянку до Державного земельного кадастру не внесені.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт накладки спірних земельних ділянок. Оскільки єдиним належним та допустимим доказом є лише рішення Державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі у зв`язку із накладкою на іншу земельну ділянку.

На час прийняття спірного наказу ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України діяла в наступній редакції: центральний орган виконавчої влада з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або Комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влада або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Згідно з ч.7 ст.118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 нього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл яз розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно приписів ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об"єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій насалених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

На виконання вказаних заяв Головним управління Держгеокадастру у Хмельницькій області було прийнято накази:

- про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, яким було надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,75 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства;

- про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, яким було надано дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,6 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджувався в порядку встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передав земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Після виготовлення проекту землеустрою громадяни звернулися до Головного управління із клопотанням про затвердження проекту землеустрою 21.05.2015р. Головним управлінням було прийнято накази №22-4961-СГ, №22-4960-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», якими було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам та надано їм у власність земельні ділянки, з кадастровими номерами :06:008:0295, :06:008:0296, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі №359/3373/Іб-ц зроблено висновок, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідив, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 р. у справі №911/3681 (п. 39), від 15.10.2019 року у справі № 911/3749/17 (п. 6.27), від 22.01.2020 року у справі №910/1809/18 (п. 35), від 01.02.2020 року у справі № 922/614/19 (п. 52). Тому під час розгляду справи , в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійснимм, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц зроблено висновок, що визнання недійсним державного акту також не є необхідним для вирішеним питання про належність права власності та земельну ділянку та для її витребування з чужого незаконного володіння, а тому в задоволенні цій позовної вимоги слід відмовити (постанова Великої Палати Верховного Суду від 1411,2018 року у справі № 183/1617/16 (а. 94).

Посилаючись на практику викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду суд вважає, що вимога щодо визнання незаконними наказів №22-4961-СГ, №22-4960-СГ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не ефективним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Рішення органів виконавчої впади (накази Головного управління) про передачу земельної ділянки у власність є актами індивідуальної дії і вичерпують себе в момент їх прийняття. Відновленням можливого порушеного права держави/територіальної громади є не скасування наказу Головного управління, а визнання недійсним права власності.

Згідно позицій Верховного суду України викладеної в постановах від 06.10.2015 року у справі № 21-1306а15, від 30.09.2015 року у справі № 911/3396/14, від 11.11.2014 року у справі № 21-405а14, позов, предметом якого є скасування рішення органу владних повноважень щодо передачі у власність чи оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язанні з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки, у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Також, суд звертає увагу, що позивачем в позовній заяві зазначено, що розпорядженням голови Хмельницької районної державної адміністрації від 12.10.2012р. № 1893/2012-р ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :06:008:0292, загальною площею 0,7632 га та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 993977 від 29.10.2012 року.

Однак, розпорядженням голови Хмельницької районної державної адміністрації від 12.10.2012р. № 1893/2012-р затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачу у власність гр. ОСОБА_6 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Розсошанської сільської ради.

Розпорядження голови Хмельницької районної державної адміністрації від 12.10.2012р. № 1893/2012-р не порушує прав та інтересів позивача.

Позовні вимоги є безпідставними з огляду на те, що земельна ділянка площею 3,38 га., була надана Хмельницькому авіаційному підприємству рішенням Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 29.01.1998 року в постійне користування.

Зазначена земельна ділянка не перебувала у власності Хмельницького авіаційного підприємства, а була лише в його користуванні, тому вказана земельна ділянка площею 3,38 га., відповідно до приписів ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства, жодним чином не може перебувати у складі ліквідаційної маси Публічного акціонерного товариства «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа», внаслідок того, що вона не є його власністю.

Набуття відповідачем права власності на три земельні ділянки на підставі оспорюваних позивачем трьох договорів купівлі -продажу, жодним чином не порушують прав позивача як кредитора у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа».

Позовна вимога щодо витребування у відповідача на користь ПАТ «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа», земельних ділянок з кадастровими номерами № :06:008:0292 площею 0,7632га., № :06:008:0295 площею 0,75 га., та № :06:008:0296 площею 0,6га., є безпідставною, та такою, що не відповідає приписам ст.388 ЦК України, та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду викладених в постановах у справі № 183/1617/16 від 14.11.2018 року та у справі № 908/976/19 від 21.09.2022 року.

Суд звертає увагу, що рішенням господарського суду Хмельницької області у справі № 924/1101/20 від 11.03.2021 року публічному акціонерному товариству «Хмельницьке авіапідприємство «Поділля-Авіа» було відмовлено в задоволені позову в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до приписів ст.75 ГПК України, обставини встановлені рішенням господарського суду Хмельницької області у справі №924/1101/20 від 11.03.2021 року є преюдиційними та не потребують повторного доказування в даній судовій справі.

Що ж стосується заяви представника ОСОБА_2 при вирішені спору по суті, застосувати ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України, судом враховується наступне.

За змістом статті 256 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Отже положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення арбітражного керуючого (ліквідатора) до суду із заявою про захист інтересів Боржника.

Застосування позовної давності (в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини забезпечує в національній системі права виконання принципу верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність.

До спірних відносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В основу конструкції частини першої статті 261 ЦК України покладено принцип єдності (одинності) суб`єкта, чиї права порушено, тобто носія права, а не іншої особи, у тому числі якій за законом надано повноваження із захисту цього права (у справах про банкрутство цією особою є арбітражний керуючий).

Отже, в разі пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України потрібно розрізняти початок перебігу позовної давності залежно від виду позовних вимог.

Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Отже, для юридичної особи як сторони правочину (договору тощо) днем початку перебігу позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права за цим правочином.

Суд звертається до правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 14.03.2018р. у справі № 464/5089/15, у пункті 6.25 постанови від 04.04.2019 у справі № 910/15456/17, в постановах від 28.05.2019 у справі 5015/118/11 та від 22.10.2019 у справі № 910/15453/17.

За змістом норм в частинах третій, четвертій та п`ятій статті 267 ЦК України, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).

Суд звертається до правової позиції, що послідовно викладалась Верховним Судом, зокрема, в постановах від 15.05.2018 у справі № 922/2058/17, від 13.11.2018 у справі № 924/127/17, від 15.01.2019 у справі № 910/2972/18, від 10.04.2019 у справі № 6/8-09, від 13.08.2019 у справі № 910/11614/18, від 22.08.2019 у справі № 910/15453/17, від 03.09.2019 у справі № 920/903/17, від 19.11.2019 у справі № 910/16827/17.

Водночас позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але, враховуючи право позивача згідно за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин. Це також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення позивача з вимогою про захист порушеного права.

Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в пункті 23.6 постанови від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18) та в пунктах 61, 62 постанови від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Європейського суду з прав людини (юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32), далі - ЄСПЛ) зауважує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (див. mutatis mutandis рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" від 20 вересня 2011 року ("OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia", заява № 14902/04, § 570), "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року ("Stubbings and Others v. the United Kingdom", заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Відповідно до вимог глави 19 ЦК України можливість захисту в судовому порядку цивільного права обмежена позовною давністю, адже згідно з частиною четвертою статті 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Фінікарідов проти Кіпру" механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (рішення ЄСПЛ у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Оцінюючи через призму статті 6 Конвенції застосування судами положень національного законодавства про позовну давність, суд не вбачає порушення основоположних принципів справедливості судового рішення, оскільки судом не встановлено обставин та позивачем не надано вагомих аргументів щодо неможливості захисту ним своїх прав та інтересів в межах строків позовної давності, як і не доведено останнім обставин, з якими закон, зокрема, пункти 1 і 4 частини першої статті 263 ЦК України, пов`язує зупинення перебігу позовної давності, а навпаки, встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач був не позбавлений можливості звернутися з цим позовом до суду в межах позовної давності, а тому суд відхиляє доводи позивача, викладені позовній заяві, як необґрунтовані (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2020р. по справі №926/1786/19).

Звернувшись 16.03.2023 року до господарського суду Хмельницької області з позовними вимогами про визнання недійсним та скасування Розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 1893/2012-р від 12.10.2012 року та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 993977 від 29.10.2012 року, позивач порушив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

З огляду на зазначене вище суд приходити до висновку про відмову у позові.

У зв`язку із відмовою у позові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача згідно зі ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 25.05.2023р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук. 7 прим.:

1 - до справи;

2 - ОСОБА_1, - АДРЕСА_1 ;

3- ліквідатор ПАТ "Хмельницьке авіапідприємство "Поділля-Авіа" Чернецька А.А. - АДРЕСА_3

4 - ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 ;

5 - Хмельницька районна державна адміністрація - 29018, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 122/2; ()

6- Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1; ()

7- приватний нотаріус Байрачний А.І. АДРЕСА_4.

Виготовлено з АСДС помічник судді Т.М.Козій дата 25.05.2023р.