СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Харків Справа № 917/1288/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Пуль О.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу позивача- Приватного підприємства "Перша українська будівельна компанія" (вх. № 536 П/2-5) на рішення господарського суду Полтавської області від 22.02.23 у справі № 917/1288/22 (постановлене у приміщенні господарського суду Полтавської області суддею Ківшик О.В., повний текст складено 22.02.23)

за позовом Приватного підприємства "Перша українська будівельна компанія", вул. Робітнича, буд. 2, кв. 286, м. Світловодськ, Кіровоградська обл.

до Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вул. Полковника Гегечкорі, буд. 27, м. Кременчук, Полтавська обл.

про стягнення 21 060,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Перша українська будівельна компанія" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення 21 060,00 грн заборгованості з оплати виконаних робіт за укладеним між сторонами договором на виконання проектних робіт від 20.11.2019 № 260-БК.

Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем станом на 06.10.22 свого обов`язку за договором на виконання проектних робіт від 20.11.2019 № 260-БК щодо оплати вартості виконаних робіт.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 22.02.23 у справі № 917/1288/22 у позові відмовлено.

Висновок суду про відмову в позові обґрунтовано недоведеністю настання у відповідача обов`язку з оплати результату робіт за Договором, з огляду на відсутність акту приймання виконаних робіт, з підписанням якого пов`язаний строк такої оплати, а також доказів направлення чи вручення такого Акту відповідачу або мотивованої відмови відповідача від його підписання, докази фактичного виконання позивачем проектних робіт по укладеному між сторонами Договору у вигляді їх результату -проектно-кошторисної документацї.

Позивач подав на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність викладених в рішенні висновків суду обставинам справи, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач послався на невідповідність обставинам справи висновку суду першої інстанції щодо недоведеності факту надсилання позивачем відповідачу акту приймання-передачі виконаних робіт за Договором, з огляду на те, що даний акт в 2-х екземплярах, підписаний обома сторонами, знаходиться у відповідача, а екземпляр позивача не повернутий. При цьому позивач зазначив, що наявність підписаного акту приймання виконаних робіт визнається відповідачем у його відповіді на претензію позивача, яку відповідач надав 09.09.22 за № 775/10.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.23 для розгляду справи № 917/1288/22 сформовано склад колегії суддів: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача (вх. № 536 П/2-5) на рішення господарського суду Полтавської області від 22.02.23 у справі № 917/1288/22 та ухвалено здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи.

Відповідач не скористався передбаченим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк, відсутність якого відповідно до ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги , з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2019 року між Приватним Підприємством "Перша українська будівельна компанія" (далі - Виконавець, Позивач) та Комунальним підприємством "Благоустрій Кременчука" (далі - Замовник, Відповідач), було укладено Договір № 260-БК на виконання проектних робіт (далі - Договір, т. 1 а.с. 7-8).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами виконати роботу з розробки проектно-кошторисної документації на Реконструкція рекреаційних зон міста Кременчука (сквер Пам`яті жертв Голокосту) (коригування) та пройти будівельну експертизу проекту. Замовник (Відповідач) зобов`язується прийняти документацію і сплатити Виконавцю вартість виконаних робіт, на загальну суму з ПДВ 21 060,00 грн (п. 1.1 Договору);

- оплата робіт здійснюється Замовником згідно акту приймання виконаних робіт протягом 10-ти банківських днів з дня підписання акту. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок здійснюється протягом 14 днів з дня надходження коштів на реєстраційний рахунок Замовника на відповідне цільове призначення (п.4.1. Договору);

- розрахунки за поставлений товар (послуги) здійснюються на підставі ст.49 Бюджетного кодексу України за фактом постачання товару (виконання послуги) (п.4.3. Договору);

- у разі затримки бюджетного фінансування розрахунки за надані роботи здійснюються при отриманні Замовником бюджетного призначення на фінансування цих робіт. При виникненні бюджетних зобов`язань оплата за виконані роботи проводиться при наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань (п. 4.4. Договору);

- по завершенні виконання робіт Виконавець зобов`язується передати Замовнику проектно - кошторисну документацію у чотирьох роздрукованих примірниках та одному в електронному вигляді, звіт будівельної експертизи, акт приймання виконаних робіт (п. 5.1. Договору);

-Замовник протягом 5 днів з моменту отримання акту приймання-передачі виконаних робіт зобов`язаний підписати його і повернути Виконавцеві(п. 5.2 Договору)

- Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцеві за надані послуги, передбачені п.п.4.1 - 4.2 цього Договору в розмірі і терміни, встановлені договором (п. 6.1.3. Договору).

Позивач в позовній заяві зазначив, що на виконання умов укладеного Договору останній повністю виконав передбачені Договором умови та надав відповідачу послуги, про що, на його думку, свідчить Експертний звіт № 26/06-12/19/А від 26.12.2019 року (а.с. 13).

Посилаючись на невиконання відповідачем станом на 06.10.22 свого обов`язку за договором на виконання проектних робіт від 20.11.2019 № 260-БК щодо оплати вартості виконаних робіт, позивач звернувся до відповідача з претензією, викладеною в листі вих. № 09-08-22ВЛ від 19.08.2022, із вимогою про сплату заборгованості в розмірі 21060,00 грн (а.с. 14).

На претензію позивача відповідач надав відповідь вих. № 775/10 від 09.09.2022 , якою визнав факт господарських правовідносин з Позивачем, факт виконаних робіт та суму кредиторської заборгованості в повному обсязі, пославшись на відсутність бюджетних асигнувань (т. 1 а.с. 15).

З огляду на наведені обставини, посилаючись на порушення своїх прав внаслідок неоплати відповідачем станом на 06.10.22 вартості робіт за договором на виконання проектних робіт від 20.11.2019 № 260-БК, позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом у даній справі, предметом якого є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача 21 060,00 грн. заборгованості з вказаної оплати.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: копію Договору № 260-БК на виконання проектних робіт від 20.11.2019; копію експертного звіту від 26.12.2019№ 26/06-12/19/А; копію претензії № 09-08-22ВЛ від 19.08.2022; копію відповіді відповідача на претензію № 775/10 від 09.09.2022.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. №8656, вих. № 971/10 від 08.11.22), зазначив, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, пославшись на ненастання строку оплати, який пунктами 4.1.,4.3. Договору пов`язано із фактичним переданням підрядником виконаних робіт за актом приймання-передачі (протягом 10-ти банківських днів з дня підписання Акту), який позивачем не надано та відповідач не отримував і не підписував такий документ, а наданий позивачем до позовної заяви експертний звіт від 26.12.2019 № 26/06-12/19/А не є доказом, який містить відомості про передання виконаних робіт за Договором відповідачу.

Крім цього відповідач зазначив, що умовами пункту 4.1. Договору також передбачено здійснення розрахунку за виконані роботи на випадок затримки бюджетного фінансування протягом 14 днів з дня надходження коштів на реєстраційний рахунок замовника на відповідне цільове призначення та надав довідку № 970/3 від 08.11.2022 на підтвердження затримки бюджетного фінансування.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 174 Господарського кодексу України серед підстав виникнення господарських зобов`язань передбачено господарські договори.

Згідно з ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статтті 889 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт: сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом;

Відповідно до статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то вонопідлягаєвиконанню у цей строк (термін).

Статтею 538 Циввільного кодексу України передбачено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

За змістом статтей 538, 837, 854, 887 Цивільного кодексу України та п.п. 1.1.,4.1 Договору обов`язок відповідача як замовника з оплати вартості робіт за Договором є зустрічним стосовно конститутивного обов`язку позивача як підрядника з передання належно виконаних робіт, яке має оформлятись актом приймання-передачі, обов`язок з надсилання якого замовнику разом із проектно-кошторисною документацією та звітом будівельної експертизи відповідно до пункту 5.1. Договору покладено саме на позивача.

При цьому, як обґрунтовано зазначив відповідач у відзиві на позов, пунктами 4.1.,4.3. Договору строк оплати пов`язано із фактичним переданням позивачемВиконавцем виконаних робіт за актом приймання-передачі (протягом 10-ти банківських днів з дня підписання Акту), який позивачем не надано. Разом з цим відповідач стверджує, що він не отримував та не підписував відповідного Акту.

Позивачем не надано жодного доказу щодо вчинення ним дій з виконання свого обов`язку з надсилання Замовнику-відповідачу акту прийманння-передачі та проектно - кошторисної документації у чотирьох роздрукованих примірниках та одному в електронному вигляді із звітом будівельної експертизи, як то передбачено пунктом 5.1. Договору, а тому доводи апеляційної скарги щодо знаходження таких актів у відповідача та неповернення їх екземплярів позивачу не ґрунтуються на будь-яких наявних у матеріалах справи доказах.

При цьому, як правомірно зазначив суд першої інстанції, на наявність доказів щодо надсилання відповідачу акту виконаних робіт позивач взагалі не посилався в позовній заяві та не надав їх суду.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що наявність підписаного акту приймання виконаних робіт визнається відповідачем у його відповіді на претензію позивача, яку відповідач надав 09.09.22 за № 775/10, оскільки зазначений документ взагалі не містить будь-яких посилань на обставини щодо складання відповідного акту, фактичне отримання результату робіт за Договором або визнання заборгованості, а містить лише посилання відповідача на обставини відсутності бюджетного фінансування як умови для здійснення оплати відповідно до п. 4.1. , 4.2. Договору.

Наданий позивачем до позовної заяви експертний звіт від 26.12.2019 № 26/06-12/19/А не містить відомостей про передання позивачем відповідачу результату виконаних робіт за Договором у вигляді розробленої проектно-кошторисної документації, оскільки в цьому документі зазначено лише висновки експерта за результатми розгляду кошторисної частини проектної документації Реконструкція рекреаційних зон міста Кременчука (сквер Пам`яті жертв Голокосту) (коригування), виготовлення якої передбачено предметом спірного Договору, щодо її відповідності вимогам ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва».

На підставі викладеного, з урахуванням недоведеності позивачем факту виконання свого обов`язку з передання результату виконаних за Договором робіт - проектно-кошторисної документації у відповідності до умов Договору, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про недоведеність виникнення у відповідача зустрічного обов`язку щодо оплати вартості виконаних робіт.

До того ж, як правомірно зазначив суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази фактичного виконання позивачем проектних робіт за укладеним між сторонами Договору у вигляді їх результату - проектно-кошторисної документацї.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга- без задоволення.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за останнім.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 126, 129, 269, п. 1 ч.1 ст. 275, ст. 276, ст.ст. 281, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача- Приватного підприємства "Перша українська будівельна компанія" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 22.02.23 у справі № 917/1288/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль