ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2023 р. Справа№ 910/16861/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 11.05.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 03.11.2021 (повний текст складено та підписано 14.11.2022)

у справі №910/16861/21 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення ,67 грн.

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення ,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про участь у балансуючому ринку від 26.04.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 у справі №910/16861/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" втрати від інфляції у розмірі 34431628 (тридцять чотири мільйони чотириста тридцять одну тисячу шістсот двадцять вісім гривень 72 копійки), 3% річних у розмірі 25611629 (двадцять п`ять мільйонів шістсот одинадцять тисяч шістсот двадцять дев`ять гривень 43 копійки), пеню у розмірі 34172031 (тридцять чотири мільйони сто сімдесят дві тисячі тридцять одну гривню 19 копійок), 750664 (сімсот п`ятдесят тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 81 копійка) витрат по сплаті судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 19394614,76 грн, штрафу у розмірі 205613706,88 грн та 3% річних у розмірі 1708077,51 грн - відмовлено.

Рішення аргументовано тим, що матеріалами справи підтверджується несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати на користь позивача ,17 грн. на підставі договору за поставлену електричну енергію, проте оскільки в процесі розгляду справи відповідачем було в повному обсязі сплачено заборгованість за електричну енергію, судом закрито провадження в цій частині. Місцевим судом здійснено перерахунок пені, 3 % річних, інфляційних втрат та стягнуто їх у відповідному розмірі. Щодо штрафу, то суд відмовив у його стягненні з підстав того, між сторонами виникло грошове зобов`язання, отже відсутні підстави для стягнення штрафу.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2023 у справі №910/16861/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю, а у разі встановлення підстав для часткового задоволення позовних вимог задовольнити клопотання НЕК "Укренерго" про зменшення пені та 3% річних.

Відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що судом першої інстанції не враховано законодавчі вимоги щодо порядку розрахунків на балансуючому ринку виключно з рахунка відповідача зі спеціальним режимом використання, не враховано обставини, що виключають вину відповідача та не встановлено порушення відповідачем строку оплати балансуючої електричної енергії, що вплинуло на розмір стягнутих з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2022 апеляційну скаргу у справі № 910/16861/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.03.2023.

28.02.2023 на адресу суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній не погодився з доводами апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні. Позивач з посиланням на практику Верховного суду зазначає, що твердження заявника про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини не відповідають дійсності, оскільки ця обставина не впливає на обсяг його зобов`язань, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень аналогічних норм права.

16.03.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Козир Т.П. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2023 розгляд справи призначено на 25.04.2023.

24.04.2023 через канцелярію суду надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, у якому відповідач просить зменшити розмір пені та 3% річних на 90% та просить врахувати: правовий статус, скрутне фінансове становище відповідача, військовий стан в країні на час розгляду справи, відсутність доказів понесення позивачем збитків, заборгованість учасників ринку електричної енергії, добросовісну поведінку відповідача, встановлений у ст. 75 ЗУ «Про ринок електричної енергії» спеціальний алгоритм розрахунків.

25.04.2023 у розгляді справи оголошено перерву до 11.05.2023.

Також на адресу суду від представника позивача надійшло заперечення на клопотання про зменшення розміру пені та 3% річних, в якому він зазначає, що зменшення розміру неустойки фактично нівелює мету існування неустойки, як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що у свою чергу може розцінюватися, як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін, а тому повністю заперечує доводи викладені в ньому, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

У судове засідання 11.05.2023 з`явилися представники сторін. Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити та врахувати клопотання про зменшення пені та 3 % річних, представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити рішення без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго" (постачальник послуг балансування/ППБ) є виробником електричної енергії на підставі ліцензії, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11.06.2019 №1019.

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є оператором системи передачі (ОСП), на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків (АР).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 52 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор розрахунків забезпечує організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку. Функції адміністратора розрахунків покладаються на оператора системи передачі.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори про участь у балансуючому ринку.

За змістом ч. 1 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: 1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; 2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.

Частиною 3 статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.

Згідно з ч. 7 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.

У повідомленні від 26.04.2019 за вих. №01/15416 Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго", правонаступником якого є ПрАТ "НЕК "Укренерго", поставило до відома позивача про приєднання останнього до умов договору про участь у балансуючому ринку та долучення до реєстру постачальників послуг з балансування (ідентифікатор договору №0422-04012, дата акцептування 26.04.2019) (далі - "Договір").

Також у вказаному повідомленні зазначено, що договір є публічним, укладається сторонами з урахуванням ст. 634 Цивільного кодексу України та розміщений на офіційному сайті Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Відповідно до п. 1.2 Договору (в редакції наказів від 22.12.2020 № 720 та від 25.02.2021 № 112) за цим Договором ППБ зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення ОСП балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього Договору та Правил ринку.

За змістом п. 2.1 Договору (в редакції наказів від 22.12.2020 № 720 та від 25.02.2021 № 112) загальна вартість цього Договору складається із суми всіх платежів, здійснених ОСП на користь ППБ та ППБ на користь ОСП протягом дії цього Договору за придбані і продані обсяги електричної енергії на балансуючому ринку відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 2.2 Договору (в редакції наказів від 22.12.2020 № 720 та від 25.02.2021 № 112) передбачено, що розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається у відповідності до Правил ринку.

Згідно з п. 4.1 Договору (в редакції наказів від 22.12.2020 № 720 та від 25.02.2021 № 112) виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюється відповідно до процедур та графіків, визначених у Правилах ринку.

Відповідно до п. 4.2 Договору (в редакції наказів від 22.12.2020 № 720 та від 25.02.2021 № 112) за підсумками місяця ППБ складає та направляє ОСП у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП) два примірники підписаного зі своєї сторони акта приймання-передачі наданих послуг з балансування, який ОСП розглядає та у разі відсутності зауважень підписує протягом трьох робочих днів з моменту його отримання від ОСП або направляє мотивовану відмову від його підписання із зазначенням недоліків, що мають бути усунені.

За змістом п. 4.3 Договору (в редакції наказів від 22.12.2020 № 720 та від 25.02.2021 № 112) ОСП здійснює остаточний розрахунок з ППБ протягом 7 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку непідписання та/або ненаправлення акта, та/або мотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування.

Згідно з п. 9.1, 9.2 Договору (в редакції наказів від 22.12.2020 № 720 та від 25.02.2021 № 112) цей договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання ПДП, про що ОСП повідомляє ПДП, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була надана заява-приєднання. Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах.

На виконання умов Договору позивачем у період з січня 2021 року по вересень 2021 року було поставлено, а відповідачем отримано балансуючу енергію, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії №БР/21/01-№0422 від 31.01.2021 на суму 548441690,74 грн, №БР/21/02-№0422 від 28.02.2021 на суму 483546537,26 грн, №БР/21/03-№0422 від 31.03.2021 на суму 438002740,43 грн, №БР/21/04-№0422 від 30.04.2021 на суму 310067526,54 грн, №БР/21/05-№0422 від 31.05.2021 на суму 225114606,92 грн, №БР/21/06-№0422 від 30.06.2021 на суму 486558255,36 грн, №БР/21/07-0422 від 31.07.2021 на суму 944556727,10 грн, №БР/21/08-0422 від 31.08.2021 на суму 800660935,63 грн та №БР/21/09-0422 від 30.09.2021 на суму 917938321,34 грн.

Укладений між сторонами договір за правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що виробники зобов`язані надавати послуги з балансування в обсягах та випадках, визначених цим Законом та правилами ринку. Надавати послуги з балансування мають право також споживачі у порядку, визначеному правилами ринку. Постачальник послуг з балансування має відповідати вимогам правил ринку щодо надання послуг з балансування.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №307 від 14.03.2018 затверджено Правила ринку.

Згідно з п.п. 4.2.1-4.2.3 Правил ринку для надання послуг з балансування учасник ринку повинен подати ОСП заяву щодо приєднання до договору про надання послуг з балансування, типова форма якого наведена в додатку 7 до цих Правил, та включення до Реєстру ППБ (далі - заява). Форма заяви оприлюднюється ОСП на власному офіційному вебсайті. ОСП розглядає таку заяву та не пізніше ніж через 5 робочих днів з дати її отримання інформує заявника щодо повноти та коректності наданої інформації. У випадку надання неповної та/або недостовірної інформації ОСП повідомляє про це учасника ринку, який у свою чергу повинен надати необхідну інформацію протягом 14 календарних днів з дати отримання повідомлення. Якщо учасник ринку не надав необхідну інформацію протягом визначеного строку, заява не розглядається. Протягом 10 робочих днів з дати отримання повної та коректної інформації ОСП (у ролі АР) вносить заявника до Реєстру ППБ і надає доступ до електронної платформи.

Участь у балансуючому ринку обов`язкова для всіх ППБ, які управляють одиницями відпуску, крім ППВДЕ, в обсягах усієї їхньої залишкової доступної потужності для забезпечення балансуючої електричної енергії на завантаження та розвантаження незалежно від факту продажу (непродажу) будь-якого типу резерву. (п. 4.2.4 Правил ринку).

У відповідності до п. 7.7.4 Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Судом встановлено, що відповідачем приєднано позивача до умов договору про участь у балансуючому ринку та долучено до реєстру постачальників послуг з балансування (ідентифікатор договору №0422-04012, дата акцептування 26.04.2019), що підтверджується повідомленням від 26.04.2019 за вих. №01/15416.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі укладеного між сторонами Договору у період з січня 2021 року по вересень 2021 року позивачем поставлялась, а відповідачем отримувалась балансуюча електрична енергія, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу балансуючої енергії згідно Договору.

В той же час, відповідач свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконував, в чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі ,17 грн, яка підтверджується матеріали справи.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем було у повному обсязі сплачено заборгованість за електричну енергію, яку просив стягнути позивач, в зв`язку з чим, судом постановлено ухвалу від 03.11.2022 про закриття провадження у справі на суму основного боргу у розмірі ,17 грн, в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо доводів відповідача, що оператор системи передачі може сплачувати постачальникам послуг з балансування вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, що виключає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" (в чинній редакції) постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках.

Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на:

1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників;

2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників;

3) поточний рахунок оператора системи передачі.

З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

З наведеної статті Закону вбачається, що її зміст не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання, отже відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання перед позивачем.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 53566645,95 грн., 3% річних у розмірі 27319706,94 грн. та втрат від інфляції у розмірі 34431628,72 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 01.01.2021 по 04.10.2021 та штрафу у розмірі 205613706,88 грн.

Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленої позивачем на виконання умов договору балансуючої електричної енергії, у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

Апеляційний суд погоджується з перерахунок 3% річних та втрат від інфляції за загальний період з 10.02.2021 по 04.10.2021, здійсненим місцевим судом з урахуванням дат виникнення зобов`язань з оплати за кожен місяць з огляду на дату підписання сторонами актів приймання-передачі, які співпадають з датами їх прийняття (оскільки інша дата підписання сторонами в актах не зазначена) та згідно якого з відповідача підлягають стягненню втрати від інфляції у розмірі 34431628,72 грн та 3% річних у розмірі 25611629,43 грн.

Щодо стягнення штрафу.

Частиною 2 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектору економіки, за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, можливе за сукупності таких умов: - якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; - якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; - якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Оскільки предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення заборгованості за придбану електричну енергію у відповідних місяцях, тобто між сторонами у справі, що розглядається, виникло грошове зобов`язання, у суду відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення штрафу.

Вказана правова позиція викладена в тому числі в постанові Верховного Суду від 23.08.2022 у справі № 910/9375/21.

Щодо стягнення пені.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.4 договору (в редакції наказу від 22.12.2020 № 720) у випадку порушення строків розрахунків відповідно до Правил ринку та/або цього Договору ППБ має право нарахувати пеню в розмірі 0,1 % від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день прострочення) за кожен день такого прострочення у порядку, передбаченому Господарським кодексом України.

В наступній редакції договору п. 4.4 вже не містив положення про нарахування пені.

Натомість згідно п. 7.1 Договору (в редакції наказу від 25.02.2021 № 112) у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд здійснив перерахунок пені за ставкою в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в період з 10.02.2021 по 24.02.2021 та за ставкою 0,01 % від суми простроченого платежу в період з 25.02.2021 по 04.10.2021 з урахуванням шестимісячного обмеження на нарахування пені згідно приписів ст. 232 ГК України.

За розрахунком суду першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 34172031,19 грн.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, у клопотанні, поданому до Господарського суду міста Києва,відповідач просив суд зменшити на 99 % розмір пені та 3 % річних у разі задоволення позовних вимог. З аналогічним клопотанням ПАТ "НЕК "Укренерго" зверталося і до апеляційного суду, в якому просило зменшити розмір пені і 3% річних на 90 %. При цьому апелянт просить суд застосувати практику наведену у постанові Великої палати Верховного суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 щодо можливості зменшення 3% річних.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач посилався на те, що НЕК «Укренерго» є одним з ключових учасників ринку електроенергії і виконує функції адміністратора комерційного обліку, адміністратора розрахунків, забезпечує баланс виробництва, споживання електроенергії і потужності в енергосистемі. При цьому відповідач просить врахувати правовий статус відповідача, скрутне фінансове становище, військовий стан в країні на час розгляду справи, відсутність доказів понесення позивачем збитків, заборгованість учасників ринку електричної енергії, добросовісну поведінку відповідача, встановлений у ст. 75 ЗУ «Про ринок електричної енергії» спеціальний алгоритм розрахунків.

Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. (Постанови Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №910/8396/20 та від 10.11.202 у справі № 910/15705/21).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Так, колегія суддів зазначає, що Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є організацією, що створена для задоволення потреб споживачів в передачі електричної енергії, а тому сплата штрафних санкцій в повному обсязі, в даному випадку, зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інші інтереси, оскільки здатність відповідача здійснювати безперебійну передачу електричної енергії прямо залежить від фінансового стану НЕК "Укренерго", тобто в спроможності організації в подальшому належним чином здійснювати свою господарську діяльність щодо обслуговування належних йому об`єктів, які забезпечують стале функціонування ОЕС України, адже руйнація або пошкодження яких призведе до порушення електропостачання суб`єктів господарювання і побутових споживачів, можливих людських жертв і значних матеріальних збитків для держави в цілому.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що основна сума заборгованості була погашена в процесі розгляду справи в суді першої інстанції.

З огляду на нанаведе, беручи до уваги фінансовий стан відповідача, що підтверджується консолідованою фінансовою звітністю та звітом незалежного аудитора за 2021 рік, які є у відкритому доступі за посиланням https://ua.energy/pro_kompaniyu/zvitnist/finansovyj-zvit/ та те, що основна заборгованість була погашена в процесі розгляду справи, незначності прострочення виконання зобов`язання, зважаючи на військову агресію Російської Федерації на території України та суспільну необхідність господарської діяльності ПрАТ "НАК "Укренерго" і її соціальну спрямованість (кошти відповідача спрямовуються на усунення наслідків пошкоджень об`єктів критичної інфраструктури та для функціонування об`єктів соціальної сфери), відсутність доказів понесення позивачем збитків (що не враховано судом першої інстанції), а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме: справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи поведінку самого відповідача, яким вживалися заходи щодо погашення заборгованості, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, колегія суддів приходить до висновку щодо зменшення розміру пені на 50 %, та стягненню з відповідача 17 086 015, 60 грн.

Щодо застосування постанови Великої палати Верховного суду 18.03.2020 у справі № 902/417/18, на яку посилається відповідач у клопотанні, апеляційний суд зазначає, що у справі №902/417/18 сторони у договорі змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, встановили її в розмірі 40 % річних протягом 90 днів та 96 % річних до погашення заборгованості, що є неспівмірним до суми боргу, про що зазначено у постанові Верховного суду. У даній справі нарахування процентів річних та інфляційних втрат здійснено на підставі закону, а саме ст. 625 ЦК України, а тому до спірних правовідносин неможливо застосувати позицію щодо зменшення розміру процентів річних та інфляційних втрат висловлену у постанові Верховного суду у справі №902/417/18.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права, обставини на які посилається позивач в апеляційній скарзі перекликаються з доводами позовної заяви, яким надано належну оцінку при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2022 у справі №910/16861/21 - зміні в частині стягнення пені.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Оскільки спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 змінити в частині стягнення пені.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код 00100227) на користь Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" (07300, Київська область, м. Вишгород, ідентифікаційний код 20588716) втрати від інфляції у розмірі 34431628 (тридцять чотири мільйони чотириста тридцять одну тисячу шістсот двадцять вісім гривень 72 копійки), 3% річних у розмірі 25611629 (двадцять п`ять мільйонів шістсот одинадцять тисяч шістсот двадцять дев`ять гривень 43 копійки), пеню у розмірі 17 086 015 (сімнадцять мільйонів вісімдесят шість тисяч п`ятнадцять гривень) 60 копійок, 750664 (сімсот п`ятдесят тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 81 копійка) витрат по сплаті судового збору.

3.В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 19394614,76 грн, штрафу у розмірі 205613706,88 грн та 3% річних у розмірі 1708077,51 грн - відмовити».

Видачу наказів доручити суду першої інстанції.

Матеріали справи №910/16861/21 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.05.2023 після виходу судді Козир Т.П. з лікарняного.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук