ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/576/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ХАРКІВМІСЬКГАЗ" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, )
до Приватного акціонерного товариства "ПОЛІГРАФСЕРВІС" (61012, м. Харків, вул. Червоні Ряди, 14, )
про стягнення 26 413,85 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

АТ "ХАРКІВМІСЬКГАЗ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ПрАТ "ПОЛІГРАФСЕРВІС", в якій просить стягнути суму основного боргу в 21000,00 грн, 3% річних у розмірі 581,67 грн, інфляційні в розмірі 4832,18 грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором реструктуризації вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 10.12.2021 №4/12 в частині повної оплати суми основного боргу.

Позовну заяву на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2023 передано судді Бринцеву О.О.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2023 у справі №922/576/23 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 06.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/576/23 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

На підставі Розпорядження Керівника апарату суду від 24.03.2023, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №922/576/23.

Обґрунтування призначення проведення повторного автоматизованого розподілу справи: звільнення судді з посади, що перешкоджає розгляду справи у строки, встановлені ГПК України, враховуючи положення ч.9 ст. 32 ГПК України, та з метою дотримання прав всіх учасників спору, виникла необхідність у призначенні повторного автоматизованого розподілу справи.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2023 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи з підстав звільнення судді Бринцева О.О. та призначено для розгляду даної справи суддю Шарко Л.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.03.2023 справу №922/576/23 прийнято до провадження суддею Шарко Л.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про прийняття до провадження даної справи суддею Шарко Л.В. був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції (ухвали суду від 24.03.23) за адресою, вказаною у позовній заяві позивачем, яка відповідає відомостям про місцезнаходження відповідача, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61012, м. Харків, вул. Червоні Ряди, 14.

Проте, копія ухвали суду була повернута до суду 05.04.23 з відміткою Укрпошти- "адресат відсутній за вказаною адресою".

Необхідно зазначити, що існує правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Зважаючи на вищевикладене, відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи в Господарському суді Харківської області.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзиву на позов, а, відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення всіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Акціонерне товариство "Харківміськгаз" здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824 (далі - Кодекс).

Відповідно до п.2 гл.1 р.1 Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Дія Кодексу поширюється на Операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Згідно п.4 гл.1 р.1 Кодексу Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) є суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно - технологічного управління.

Позивач є Оператором ГРМ, здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до Кодексу, отриманої ліцензії та чинного законодавства України.

Відповідно до пунктів 1, 2, гл. 1 р. VI Кодексу суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які у встановленому законодавством порядку підключені до газорозподільної системи, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів у тому числі побутових споживачів, до ГРМ споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу в порядку, визначеному цим розділом).

10 грудня 2021 року між позивачем (Оператор ГРМ) та відповідачем (споживач) укладено договір № 4/12 реструктуризації вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу (далі - договір).

Згідно п. 1 договору, сторони домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу. Загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації складає 38810,77 грн.

Відповідно до положень п.2 договору, споживач зобов`язується сплатити 8000,00 грн від основної суми заборгованості в строк до 10.12.21 та зобов`язується сплатити залишок суми основного боргу в розмірі 30810,77 грн. у повному обсязі шляхом сплати зобов`язання рівними частинами відповідно до графіку погашення заборгованості, визначеного у п.2 договору.

Згідно п.3 договору остаточний розрахунок по цій угоді повинен бути здійснений до 31.10.22 року.

Позивач вказує, що відповідач здійснив оплату в листопаді 2021 року у розмірі 8810,77 грн, в грудні 2021 року у розмірі 3000,00 грн, в січні 2022 у розмірі 3000,00 грн, та в лютому 2022 року у розмірі 3000,00 грн, в загальному розмірі 17810,00 грн, отже не сплаченою відповідачем залишилась сума боргу у розмірі 21000,00 грн.

В підтвердження вказаних оплат позивачем надані до матеріалів справи копії платіжних інструкцій: №555 від 30.11.21 на суму 8810,77 грн; №597 від 21.12.21 на суму 3000,00 грн; №31 від 17.01.22 на суму 3000,00 грн; №99 від 23.02.22 на суму 3000,00 грн.

Також, у зв`язку із простроченням відповідачем оплати по договору позивачем нараховано 3% річних у розмірі 581,67 грн та інфляційні у розмірі 4832,18 грн за період з 01.03.2022 по 31.01.2023.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У ч.1 ст.174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно із положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі реструктуризації вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та не розрахувався за газ у строки визначені вказаним договором, доказів протилежного до суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за вищевказаним договором, а, отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 21000,00 грн, є правомірними, обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи і тому підлягають задоволенню.

Також, у зв`язку із простроченням відповідачем оплати по договору позивачем нараховано 3% річних у розмірі 581,67 грн та інфляційні у розмірі 4832,18 грн за період з 01.03.2022 по 31.01.2023.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перерахунок нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме 3% річних в сумі 581,67 грн та інфляційні втрати у розмірі 4832,18 грн.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення заборгованості у розмірі 21000,00 грн.; 3% річних у розмірі 581,67 грн. та інфляційних у розмірі 4832,18 грн, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн. покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 12, 509, 512-514, 525, 530, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 46, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 130, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ПОЛІГРАФСЕРВІС" (61012, м. Харків, вул. Червоні Ряди, 14, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ХАРКІВМІСЬКГАЗ" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ) суму основного боргу в розмірі 21000,00 грн, 3% річних у розмірі 581,67 грн, інфляційні втрати в розмірі 4832,18 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "24" травня 2023 р.

Суддя Л.В. Шарко