ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2023 р. Справа№ 910/7631/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Бондар Л.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 04.05.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022

у справі № 910/7631/22 ( суддя - Головіна К.І.)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Юніт Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА"

про стягнення 282 878,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго Юніт Україна" (далі - ТОВ "Енерго Юніт Україна", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА" (далі - ТОВ "Каспіан Сервіс УА", відповідач, скаржник) про стягнення заборгованості в сумі 282 878,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди обладнання № 47-21 від 01.12.2021 у частині здійснення своєчасної сплати орендних платежів, передбачених цією угодою.

У позові ТОВ "Енерго Юніт Україна" просить стягнути з відповідача заборгованість за період січень - лютий 2022 у сумі 240 316,00 грн., пеню в сумі 26 467,68 грн., інфляційні втрати в сумі 14 139,47 грн. та 3 % річних у сумі 1 955,45 грн., що разом становить 282 878,60 грн. Також на підставі ч. 10 ст. 238 ГПК України позивач просив зазначити в рішенні вказівку про нарахування ТОВ "Каспіан Сервіс УА" відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/7631/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Юніт Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА" про стягнення заборгованості у сумі 282 878,60 грн. задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Юніт Україна" основний борг у сумі 240 316 грн. 00 коп., пеню у сумі 26 467 грн. 68 коп., інфляційні втрати у сумі 14 139 грн. 47 коп., 3 % річних у сумі 1 955 грн. 45 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 4 243 грн. 18 коп. У вимозі про нарахування пені та відсотків відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України - відмовлено.

Оскаржуване судове рішення обґрунтоване тим, що відповідач доказів, які свідчать про сплату оренди у заявлений період суду не надав, доводів позивача не спростував, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з ТОВ "Каспіан Сервіс УА" основної заборгованості у сумі 240 316,00 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Водночас, суд першої інстанції відмовляючи в частині позовних вимог зазначив, що розглядати справу і ухвалювати рішення на майбутнє, приймаючи за наявність неіснуюче порушення, суперечить принципам правосуддя. У той же час, у законодавстві України можливі подальші зміни, що будуть регулювати спірні відносини сторін, про які суду на час прийняття рішення невідомо і не може бути відомо.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/7631/22. Поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/7631/22. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/7631/22 в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що акт наданих послуг № 189 від 31.12.2021 на суму 165 000,00 грн. орендарем (ТОВ "Каспіан Сервіс УА") не підписувався, а акти за січень-лютий 2022, були складені поза межами строку оренди та дії договору.

Також скаржник вказує, що порушення зобов`язання відбулось через військову агресію Російської Федерації проти України, що є форс-мажорною обставиною, та підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору.

Водночас скаржник звертає увагу, що ч.2 ст. 87 ГПК України суттєво звужено встановлення фактів на підставі показань свідків. Не можуть установлюватись обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та клопотання учасників апеляційного провадження

22.03.2023 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення, які за своїм змістом є відзивом на апеляційну скаргу, відповідно до яких останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зокрема позивач зазначає, що послуги за актом №189 від 31.12.2021 не є предметом позову. Позовні вимоги стосуються акту №4 від 20.01.2022 на суму 230 316,00 грн., який оплачено частково на суму 100 000,00 грн. та акту №13 від 01.02.2022 на суму 110 000,00 грн., що не оплачений повністю.

Також позивач зазначає, що відповідач не надав ані у суді першої інстанції, ані разом з апеляційною скаргою жодних доказів на підтвердження існування форс-мажору або про те, що він повідомляв про ці обставини.

18.04.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів, яке за своїм змістом є заявою про стягнення судових витрат у суді апеляційної інстанції.

04.05.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника - адвоката Сучкової Т.Є.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2022 справу № 910/7631/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді: Ткаченко Б.О., суддів - Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 витребувано справу № 910/7631/22.

23.01.2023 справа № 910/7631/22 надійшла на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі №910/7631/22 залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

14.02.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА" надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено докази оплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського від 14.02.2023 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/7631/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Касіпан Сервіс УА" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/7631/22. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/7631/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.03.2023.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. з 21.03.2023 на лікарняному, 23.03.2023 судового засідання не відбулось.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи муж суддями від 03.04.2023, у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 28.02.2023, суддю Пашкіну С.А. звільнено у відставку, справу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді - Гаврилюк О.М., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського від 03.04.2023 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 призначено на 04.05.2023.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2023, у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 прийнято справу № 910/7631/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 04.05.2023 з`явився представник позивача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідач у судове засідання 04.05.2023 представників не направив, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та справи повідомлявся належним чином, через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про участь справи без участі представника останнього.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників відповідача не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, а тому суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 01.12.2021 між ТОВ "Енерго Юніт Україна" (далі - орендодавець) та ТОВ "Каспіан Сервіс УА" (далі - орендар) був укладений договір оренди обладнання № 47-21 (далі - договір оренди). Відповідно до умов цього договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, яке є об`єктом власності орендодавця (п. 2.1 договору). Найменування обладнання, його стан та комплектність, технічні характеристики, загальна вартість, ціна та строк оренди по кожній одиниці обладнання та інші умови зазначаються у відповідних специфікаціях до цього договору та актах прийому-передачі обладнання (п. 2.2 договору).

Орендодавець передає обладнання в оренду у справному стані, належної комплектності з дотримання вимог до зовнішнього вигляду обладнання та до його технічних характеристик, що підтверджується підписом орендаря в акті прийому-передачі обладнання в оренду (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 3.6 договору орендар по закінченню оренди передає орендодавцю орендоване обладнання в робочому, справному стані, з врахуванням нормального зносу по акту прийому-передачі обладнання протягом одного робочого дня. При порушенні вказаного терміну орендар зобов`язується оплатити кожен день такого утримання обладнання в розмірі подвійної орендної плати за одну добу оренди обладнання.

Згідно з п. 4.1 - 4.3 договору термін оренди обладнання погоджується сторонами та вказується у відповідній специфікації. Термін оренди обчислюється в добі, при цьому частина доби приймається за повну добу. Якщо по завершенню вказаного в специфікації терміну оренди обладнання жодна зі сторін не повідомить іншу про намір припинити оренду обладнання, термін оренди вважається подовженим на 7 календарних днів на тих же умовах. Орендар повинен повернути обладнання негайно (протягом доби) після розірвання даного договору, про що орендодавець зобов`язаний повідомити орендаря за добу до такого повернення з підстав, передбачених даним законодавством, або з підстав, зазначених цим договором (п. 4.7 договору).

Розмір орендної плати визначається в гривнях. Вартість однієї доби оренди обладнання погоджується сторонами з врахуванням терміну оренди й режиму роботи обладнання та вказується в специфікації. Оплата орендарем орендної плати проводиться на умовах відстрочення платежу на підставі рахунків, що надаються йому орендодавцем згідно умов даного договору та актів виконаних робіт (п. 5.1, 5.2 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору в період оренди орендодавець надає орендареві акти виконаних робіт та рахунки на оплату заборгованості по оренді, якщо така мається. Орендар зобов`язаний протягом 5 робочих днів після отримання актів виконаних робіт повернути один підписаний примірник такого акту орендодавцю або дати письмову мотивовану відповідь від його підписання із зазначенням причин непідписання.

Орендар зобов`язується своєчасно здійснювати оплату послуг орендодавця згідно з умовами даного договору та наданих йому рахунків (п. 9.2.4 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє протягом 365 календарних днів з дати його підписання (п. 13.1).

У додатку № 1 до договору сторони погодили технічні умови для підготовки та експлуатації обладнання, а у додатку № 2 - найменування обладнання (генератор), його характеристики, місце розташування: Київська область, Ходосівка, вул. Приозерна, будівництво ЖК Basa City; режим роботи обладнання на об`єкті - до 12 год/на добу; термін оренди обладнання - з 01.12.2021 до 31.12.2021; вартість однієї доби становить - 5 500,00 грн.

Як зазначалось колегією суддів вище, у обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди обладнання № 47-21 від 01.12.2021 в частині здійснення своєчасної сплати орендних платежів, передбачених цією угодою.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що за грудень 2021 акт наданих послуг він не підписував, а в січні - лютому 2022 договір припинив свою дію, а тому в ТОВ "Каспіан Сервіс УА" не виникло обов`язку зі сплати оренди.

Також відповідач зазначив, що що акт наданих послуг № 165 від 31.12.2021 орендарем (ТОВ "Каспіан Сервіс УА") не підписувався, а акти за січень-лютий 2022, були складені поза межами строку оренди та дії договору. Також вказав, що порушення зобов`язання відбулось через військову агресію Російської Федерації проти України, що є форс-мажорною обставиною, та підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в частині відмови в позовних вимогах.

Стосовно задоволених позовних вимог, які є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано скаржником у своїй апеляційній скарзі, що відповідач з грудня 2021 по лютий 2022 користувався обладнанням, наданим позивачем в оренду, що підтверджується наявними у справі рахунками на оплату № 168 від 15.12.2021, № 4 від 20.01.2022 та № 13 від 01.02.2022, а також актами наданих послуг № 189 від 31.12.2021 (непідписаний відповідачем) та № 7 від 31.01.2022, № 13 від 20.02.2022, (були підписані відповідачем), відтак - у орендаря виник обов`язок сплатити орендні платежі у сумі 505 316,00 грн. за користування предметом оренди.

Скаржник у своїй апеляційній скарзі стверджує, що за грудень 2021 акт наданих послуг він не підписував, а в січні - лютому 2022 договір припинив свою дію, а тому в ТОВ "Каспіан Сервіс УА" не виникло обов`язку зі сплати оренди.

Разом з тим, відхиляючи дані твердження скаржника, колегія суддів звертає увагу, що дійсно у специфікації до договору сторони визначили строк оренди обладнання з 01.12.2021 по 31.12.2021, проте, у п. 4.3 - погодили пролонгацію цього строку на 7 календарних днів на тих же умовах, якщо по завершенню вказаного в специфікації терміну оренди обладнання жодна зі сторін не повідомить іншу про намір припинити оренду обладнання.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять повідомлень ані позивача, ані відповідача про намір припинити оренду обладнання, колегія суддів констатує, що у період з 01.12.2021 по 07.01.2022 відповідач користувався об`єктом оренди на підставі договору та специфікації, а у період з 08.01.2022 по 20.02.2022 - поза межами строку, визначеного специфікацією, проте, в межах строку дії договору оренди № 47-21 від 01.12.2021, який діє до 01.12.2022.

Водночас, судом першої інстанції вірно встановлено та перевірено колегією суддів, що орендар взяті на себе зобов`язання зі сплати орендних платежів за період з 01.12.2021 по 20.02.2022 виконав неналежним чином, а саме: послуги за актом № 189 від 31.12.2021 на суму 165 000,00 грн. сплатив у повному обсязі; за актом № 7 від 31.01.2022 - частково - на суму 100 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 380 від 15.12.2021, № 42 від 18.02.2022. А останній акт № 13 від 20.02.2022 на суму 110 000,00 грн. відповідач не оплатив зовсім.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача виникла заборгованість за договором оренди у загальній сумі 240 316,00 грн. (505 316,00 грн. - 265 000,00 грн.).

Як свідчать матеріали справи, що у квітні та травні 2022 позивач звертався до відповідача з вимогами (від 25.04.2022, від 06.05.2022) сплатити наявний борг за договором оренди, проте, вказані вимоги були залишені ТОВ "Каспіан Сервіс УА" без відповіді та задоволення.

Водночас, доводи апеляційної скарги про те, що акт наданих послуг № 189 від 31.12.2021 на суму 165 000,00 грн. орендарем не підписаний, а тому послуги на цю суму йому не надавались, колегією суддів відхиляються, оскільки вказаний акт був оплачений відповідачем у повному обсязі та, як вказує позивач, цей акт не є предметом позовних вимог. Неоплаченими орендарем актами є: № 7 від 31.01.2022 та № 13 від 20.02.2022 та саме за ними у ТОВ "Каспіан Сервіс УА" виник борг у сумі 240 316,00 грн., що є предметом спору.

Щодо вказаних актів скаржник не висловив заперечень чи будь-яких зауважень, у тому числі, у відповідь на вимоги позивача від 25.04.2022 (згідно з електронним листом) та від 06.05.2022 (згідно з поштовим відправленням) про сплату вартості наданих послуг за січень-лютий 2022, у той час, як таке право відповідача було погоджено сторонами у п. 5.4 договору.

Крім того, у заяві свідка ОСОБА_1 , яку судом першої інстанції правомірно прийнято до уваги разом з іншими доказами у справі, вказаний свідок пояснив, що з 18.10.2019 по 28.06.2022 він обіймав посаду генерального директора ТОВ "Каспіан Сервіс УА" та ним були підписані акти наданих послуг № 189 від 31.12.2021, № 7 від 31.01.2022, № 13 від 20.02.2022 без зауважень, які у подальшому були передані для направлення ТОВ "Енерго Юніт Україна". Також свідок підтвердив отримання від позивача на електронну пошту вимоги з актами та рахунками для оплати за договором оренди, які були залишені без виконання з огляду на незадовільне фінансове становище товариства.

Водночас, колегія суддів погоджується зі скаржником, що не можуть установлюватись обставини (факти) на підставі показань свідків, які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах, проте, колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції, при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному провадженні, надано правову оцінку даній заяві свідка в сукупності з іншими належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

Твердження ж скаржника про те, що строк, передбачений ст. 530 ЦК України, для виконання вимоги позивача, направленої на електронну адресу відповідача не настав, оскільки дана електронна адреса не є офіційною адресою ТОВ "Каспіан Сервіс УА", колегією суддів оцінюється критично з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, 25.04.2022 ТОВ "Енерго Юніт Україна" направило на електронну пошту відповідача () лист з додатками, у якому просило сплатити борг за актами наданих послуг № 7 від 31.01.2022 та № 13 від 20.02.2022 у сумі 240 316,00 грн. Вказаний лист був залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

При цьому пункт 13.6 договору передбачає право сторін для обміну документами електронною поштою з адреси орендодавця на адресу орендаря , що зазначені у договорі. А оскільки у п. 13.4 договору сторони домовились повідомляти про зміну реквізитів та доказів повідомлення сторонами нових адрес електронної пошти матеріали справи не містять, то зазначені у договорі адреси електронних скриньок є належними для здійснення господарської діяльності сторін за договором оренди.

Також, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції було правомірно відхилено доводи відповідача про те, що порушення зобов`язання відбулось через введення на всій території України військового стану, що є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) та є підставою для звільнення ТОВ "Каспіан Сервіс УА" від виконання зобов`язань за договором оренди.

Згідно зі ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За змістом ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Як вбачається із п. 11.1 договору, сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором унаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли під час укладання цього договору в результаті подій надзвичайного характеру, які сторони не могли передбачити, та запобігти розумними заходами (11.1 договору). Сторона, залучена обставинами непереборної сили, повинна без зволікання, але в будь-якому випадку не пізніше, ніж через 20 днів після настання цих обставин, письмово сповістити про це іншу сторону. Доказом вказаних в повідомленні фактів повинні служити документи, що видаються компетентними державними органами або торгово-промисловою палатою, розташованої за місцем розташування сторони цього договору, для якої створилась неможливість виконання зобов`язання за цим договором. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення іншої сторони тягне за собою втрату права посилатись на ці обставини (п. 11.3 договору).

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано скаржником у своїй апеляційній скарзі, на виконання зазначених норм чинного законодавства та умов договору відповідач не надав суду доказів настання форс-мажорних обставин, про які ТОВ "Каспіан Сервіс УА" зазначило у відзиві, зокрема, сертифікату Торгово-промислової палати стосовно невиконання договору оренди обладнання № 47-21 від 01.12.2021 та доказів належного повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили.

Водночас, колегія суддів вважає неспроможними посилання скаржника на лист Торгово-промислової палати від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з вищевикладених підстав.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що обов`язок сплати орендних платежів виник у відповідача до введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24.02.2022.

Отже, посилання скаржника на форс-мажорні обставини є необґрунтованими та не свідчать про відсутність обов`язку орендаря сплатити оренду.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Підсумовуючи вищевикладене, та враховуючи те, що відповідач доказів, які свідчать про сплату оренди у заявлений період суду не надав, доводів позивача не спростував, суд першої інстанції дійшов цілком обгрунтованого висновку, що вимоги позивача про стягнення з ТОВ "Каспіан Сервіс УА" основної заборгованості у сумі 240 316,00 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Водночас, крім суми основного боргу позивач також просив стягнути з відповідача пеню в сумі 26 467,68 грн., нараховану за прострочення зобов`язання у період з 03.05.2022 по 09.08.2022.

Частиною 1 ст. 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з п. 10.2 договору, за порушення термінів оплати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той період, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок заявлених штрафних санкцій відповідно до наведених положень закону та договору, зазначає, що суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про необхідність стягнути з відповідача пеню у сумі 26 467,68 грн., тобто у заявленій позивачем сумі.

Крім того, за прострочене зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 14 139,47 грн. та 3 % річних у сумі 1 955,45 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення інфляційних втрат є такими, що заявлені правомірно.

Перевіривши розрахунок суми заявлених матеріальних втрат, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано стягнуто з відповідача інфляційні втрати у сумі 14 139,47 грн. та 3 % річних у сумі 1 955,45 грн., як просив позивач.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Також, як зазначалось колегією суддів вище, 18.04.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів, яке за своїм змістом є заявою про стягнення судових витрат у суді апеляційної інстанції, відповідно до якої останній просить приєднати докази понесення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені під час розгляду судом апеляційної інстанції у розмірі 4 050,00 грн.

Зокрема, до даної заяви додано: акт-рахунок прийому-передачі послуг №12 від 31.03.2023 з квитанцією про його підписання в електронному вигляді; платіжна інструкція №493 від 12.04.2023; докази направлення клопотання з додатками відповідачу.

Також колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 685 від 29.10.2009 на ім`я - Валько І., повноваження якого на представництво інтересів ТОВ "Енерго Юніт Україна" у господарському суді визначені договором про надання правової допомоги № 342/21 від 20.12.2021 (додатком № 2 від 30.05.2022), ордером серія КС № 924018 від 31.12.2021.

Згідно статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Розподіл судом інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 наголошено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. З ст. 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

У частині 1 статті 1312 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Водночас, колегією суддів встановлено, що п.п. 3 п. 2 акту-рахунку №12 прийому-передачі послуг від 31.03.2023 вказано, що Адвокатським бюро «Валько Ігор та партнери», в особі керуючого партнера Валька Ігора Вікторовича надано послуги Товариству з обмеженою відповідальністю "Енерго Юніт Україна", а саме: підготовка 22.03.2023 пояснення та клопотання в Північний апеляційний господарський суд по справі №910/7631/22.

У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 18.12.2019 у справі № 910/13731/18 наголошено, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 922/902/19, від 12.12.2019 у справі № 922/1897/18, від 20.12.2019 у справі № 903/125/19.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд у постановах від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, від 13.08.2019 у справі № 908/1654/18, зауважив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зазначає, що існування обставин, які є підставами для зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката, зацікавлена сторона (відповідач в даному випадку) доводить суду належними та допустимими доказами при поданні заяви про зменшення розміру адвокатських витрат.

Водночас, відповідач не скористався своїм правом на подання заперечень про зменшення розміру адвокатських витрат.

З огляду на вищевикладене, а також зважаючи на те, що заявником доведено понесення витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла до переконання, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Юніт Україна" підлягає задоволенню в сумі 4 050,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/7631/22, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/7631/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/7631/22 - залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2022 у справі № 910/7631/22.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА".

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс УА" (01014, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 2, ідентифікаційний код 42949920) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Юніт Україна" (09132, Київська обл., м. Вишнене(з), вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 47, ідентифікаційний код 44073020) 4 050 (чотири тисячі п`ятдесят) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

6. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи №910/7631/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 30.05.2023. (після виходу суддів Ткаченка Б.О. та Гаврилюка О.М. з відпустки)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк