ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/185/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

Розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк», м. Київ

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Грант Мілк», м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача 2 ОСОБА_1 , смт Дігтярі Чернігівської області

про стягнення солідарно 140 210,21 грн

секретар судового засідання Піпар А.Ю.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грант Мілк» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 97 202,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 0,03 грн відсотків та 42 875,03 грн комісії, на які також нараховано 133,15 грн пені на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту та 58,73 грн пені на суму простроченої заборгованості по комісії, посилаючись на неналежне виконання відповідачами кредитного договору № ID7403610 від 06.12.2019 та договору поруки № Т 09.07.2019 І 8147 від 06.12.2019.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/185/23 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2023.

З огляду на те, що відповідачем 2 у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.03.2023 в порядку ч. 6 ст. 176 ГПК України, зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області надати інформацію про місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи ОСОБА_1 .

Однак, станом на 28.03.2023 відповідь на означений запит від Головного управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до суду не надійшла.

Разом з тим, зважаючи на забезпечення з 27 березня 2023 року судам технічної можливості отримувати інформацію з Демографічного реєстру, 28 березня 2023 року судом сформовано засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» запит щодо ОСОБА_1 та отримано відповідь № 2456 від 28.03.2023 щодо зареєстрованого місце проживання відповідача 2 фізичної особи ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Водночас, на виконання вимог суду від Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області 29.03.2023 на адресу суду надійшла відповідь на запит суду за №7401.4-1496/74.1-23 від 14.03.2023 з аналогічною інформацією про зареєстроване місце проживання відповідача 2 в АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 28.03.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач 2 в установлений судом процесуальний строк для подання відзиву не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, яка надіслана на встановлену адресу місце проживання Відповідача 2 вручена особисто Фізичній особі ОСОБА_1 04.04.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 891 та вбачається з відомостей з вебсайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого відправлення за трек-номером 891.

Відповідач 1 не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку шляхом надіслання ухвали від 28.03.2023 за юридичною адресою ТОВ «Грант Мілк» в м. Мукачево Закарпатської області, вул. Свалявська, 76.

Водночас, означена ухвала суду повернута відділенням поштового зв`язку без вручення відповідачу із зазначенням причини невручення «За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 11 статті 242 ГПК України визначено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п. п. 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 99-2 Правил).

Відповідно до п. п. 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка або Адміністративна послуга рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 99-3, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачі мали достатньо часу та можливості надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем 1 взятих на себе за кредитним договором № ID7403610 від 06.12.2019 зобов`язань по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, внаслідок чого АТ «Таскомбанк» має право вимагати повернення кредиту в розмірі 97 202,00 грн, сплати відсотків за користування кредитом в сумі 0,03 грн, 42 875,03 грн комісії, на які також нараховано 133,15 грн пені на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту та 58,73 грн пені на суму простроченої заборгованості по комісії, які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, посилаючись також на укладений з відповідачем 2 договір поруки № Т 09.07.2019 І 8147 від 06.12.2019.

Заперечення (відзив) відповідачів.

Відзив на позов по суті заявлених вимог відповідачами не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

06 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (надалі - Банк) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Грант Мілк» (надалі Позичальник та/або Боржник, та/або Відповідач-1) було укладено Заяву-договір № ID7403610 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (надалі також - «Кредитний договір»), відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику кредит у сумі 350 000,00 гривень із строком повернення Кредиту 36 місяців з дати укладення Договору, тобто до 06.12.2022, а Позичальник, в свою чергу, зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору (п.п. 1.1., 2.1., 2.6. Кредитного договору).

Вказаний договір підписаний сторонами шляхом накладання електронного підпису, зокрема, з боку Позичальника шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису (сертифікат АЦСК «Приватбанк» серійний номер 2B6C7DF9A3891DA5602B00D0EE2001) та електронної печатки (сертифікат АЦСК «Приватбанк» серійний номер 2B6C7DF9A3891DA1F11E00C00DE800), що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, копією перевірки відомостей відповідних електронних сертифікатів, сформованого на сайті https://czo.gov.ua/ та відображенням ЕЦП на самому Договорі (роздруківки яких знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі Кредиту на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Таскомбанк» з цільовим використання на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів, рефінансування кредиту іншого банку.

Згідно з п.2.3.1. Кредитного договору розмір процентної ставки за користування кредитом 0,0001% річних.

Положеннями п.2.3.2. визначено, що розмір комісійної винагороди становить 1,75% від суми виданого кредиту (щомісячно).

Терміни і порядок погашення Кредиту визначені в п. 2.4. Кредитного Договору, зокрема:

- погашення основного боргу за кредитом, сплата процентів - щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення Договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів які передують календарному числу місяця, в якому було укладено Договір, включно із цим числом (п. 2.4.1);

- сплата комісійної винагороди за кредитом - щомісяця, починаючи з другого місяця, наступного за місяцем укладення Договору, до календарного числа місяця, в яке було укладено Договір, включно із цим числом (п. 2.4.2.).

Графік погашення кредиту наведено сторонами в Додатку 1 до цього Договору (п. 2.4.4. Кредитного договору), відповідно до якого Позичальник щомісячно здійснює оплату грошових коштів в сумі 15 848,03 грн (з першого по шостий місяць кредитування), 15 848,02 грн (з сьомого по вісімнадцятий місяць), 15 848,01 грн (з дев`ятнадцятого по тридцятий місяць), 15 848,00 грн (з тридцять першого по тридцять п`ятий місяць) та 15 820,00 грн в останній місяць кредитування, з яких 9723,00 грн зараховується в рахунок погашення тіла кредиту (в останній місяць 9695,00 грн), 6125,00 грн щомісячна комісія, а також 0,54 коп процентів за користування кредитом протягом строку дії Кредитного договору.

Відповідно до п. 2.6. Кредитного договору, строк кредиту 36 місяців з дати укладення Договору.

Відповідно до п. 4.1. Заяви-договору, цей Договір, правила обслуговування корпоративних клієнтів в AT «ТАСКОМБАНК» та цінові параметри продукту є кредитним договором.

В матеріалах справи також міститься витяг з Правил обслуговування корпоративних клієнтів в Акціонерному товаристві "ТАСКОМБАНК", введених в дію з 26 квітня 2019 року (надалі - Правила), Анкета-заява Позичальника від 04.12.2019, підписана останнім електронним цифровим підписом, анкета Позичальника від 05.12.2019, підписана керівником ТОВ «Грант Мілк» Порошенко О.С.

Згідно з п. 18.2.1.1. Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») - Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту Кредит для фінансування поточної діяльності Клієнта (поповнення оборотних коштів та придбання основних засобів), в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, щомісячну комісію за управління кредитом та інших винагород, право Банку на отримання яких передбачено цим розділом Правил. Розмір процентів, комісій та додаткових винагород Банку за надання кредиту встановлюється у Цінових параметрах продукту, які розміщені на офіційному Сайті Банку та є невід`ємною частиною цих Правил. Банк самостійно визначає розмір Кредиту, який може бути наданий Клієнту. Істотні умови Кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, щомісячна комісія, розмір щомісячних платежів, їх кількість та дати їх здійснення) вказуються в заяві-договорі про приєднання клієнта до цих Правил. Клієнт приєднується до Правил шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі "ТАС24 І БІ3НЕС" або через інший сервіс електронного документообігу, або іншим шляхом. Підписана Заява разом з цими Правилами та ціновими параметрами продукту, які зазначені на офіційному Сайті Банку, становить кредитний договір, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та фізичною особою ОСОБА_1 (надалі - Поручитель, Відповідач-2) був укладений Договір поруки № Т 09.07.2019 І 8147 від 06.12.2019 (надалі Договір поруки), відповідно до умов якого Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі ТОВ «Грант Мілк», зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Заяви-договору №ID7403610.

Вказаний договір підписаний сторонами шляхом накладання електронного підпису, зокрема, з боку Поручителя шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису (сертифікат АЦСК «Приватбанк» серійний номер 2B6C7DF9A3891DA40820002B883901), що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, копією перевірки відомостей відповідних електронних сертифікатів, сформованого на сайті https://czo.gov.ua/ та відображенням ЕЦП на самому Договорі (роздруківка яких знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником усіх зобов`язань за Кредитним договором, в тому числі:

- повернути Кредитору Кредит у розмірі 350 000,00 грн, у терміни (строки), визначені Кредитним договором;

-. щомісячно сплачувати Кредитору проценти за користування кредитом в розмірі 0,0001% річних з урахуванням порядку та розміру їх зміни згідно умов Кредитного договору, та в строки, що встановлені Кредитним договором;

- щомісячно сплачувати комісію за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми виданого кредиту в порядку, встановленому Кредитним договором;

- сплатити Кредитору неустойку, пеню, штрафи, та понад суму неустойки, пені, штрафів відшкодувати збитки, заподіяні Кредитору невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором

- у випадках, передбачених Кредитним договором та/або законодавством України, з дати пред`явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути Кредитору кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із Кредитного договору;

- інших грошових зобов`язань, що виникли на підставі Кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, у тому числі, збільшення грошових зобов`язань, які передбачені умовами Кредитного договору.

У випадку невиконання або прострочення виконання Боржником зобов`язань, що випливають з Кредитного договору, Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й Боржник (п. 2.1. Договору поруки).

Відповідно до п. 5.1. Договору поруки, цей договір набирає чииності з моменту накладення електронного підпису обох сторін, що прирівнюється до власноручного підпису. Порука за цим договором припиняється, якщо Кредитор протягом трьох років від дня настання строків повернення кредиту не пред`явить вимоги до Поручителя (п. 5.2. Договору поруки).

До позовних матеріалів позивачем долучено також підписану Поручителем електронним цифровим підписом Анкету поручителя фізичної особи від 06.12.2019.

Матеріали справи, а саме розрахунок заборгованості, виписки по особовим рахункам ТОВ «Грант Мілк», на яких здійснюється облік простроченої заборгованості по тілу кредиту та комісії за 30.12.2022 свідчать, що на виконання умов Кредитного договору Банком надано Позичальнику грошові кошти в сумі 350 000,00 грн, в той же час відповідачем 1 неналежним чином виконувалися зобов`язання по поверненню Кредиту, сплаті відсотків та комісії за обслуговування кредиту в строк, що визначений в п. 2.4. Кредитного договору та зазначений в Додатку №1 до Кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 30.12.2022, тобто після закінчення строку дії Кредитного договору (06.12.2022) заборгованість Позичальника по Кредитному договору становить 140 210,21 грн, в тому числі прострочена заборгованість по тілу кредиту 97 202,00 грн, прострочена заборгованість по процентах - 0,03 грн за період з 06.12.2019 по 30.09.2022, прострочена заборгованість по комісії 42 875,03 грн за період з 06.12.2019 по 05.12.2022, 133,15 грн пені на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту та 58,73 грн пені на суму простроченої заборгованості по комісії, що нараховані за 30.12.2022, які просить стягнути солідарно з відповідачів у справі як з Позичальника за Кредитним договором та Поручителя за Договором поруки.

Доказів належного виконання договірних зобов`язань у визначений Кредитним договором строк та/або погашення заборгованості за Кредитним договором відповідачами не надано.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (стаття 345 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Згідно з ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа з нанесеними одним або множинними ЕЦП та допустимість такого документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

На підставі вказаних норм права, враховуючи встановлені обставини справи належного укладення сторонами договорів в електронній формі, а також те, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису, суд дійшов висновку, що подані до суду позивачем паперові копії електронних доказів підтверджують укладення між сторонами договорів в електронній формі та підтверджують виникнення між учасниками Кредитного договору та Договору поруки відповідних зобов`язань.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно приписів статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, відповідно також до статті 599 ЦК України та статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи, а саме: виписки по особовим рахункам Відповідача 1 за 30.12.2022, розрахунок заборгованості свідчать, що Позивачем, як Позичальником належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № ID7403610 від 06.12.2019 щодо надання грошових коштів Позичальнику, в той же час Відповідачем 1 порушено умови Договору щодо своєчасного (відповідно до графіку погашення Кредиту, що зазначений в Додатку №1 до Заяви - договору) погашення заборгованості за отриманим кредитом, сплатою комісії та відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим після завершення строку дії Кредитного договору станом на 30.12.2022 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Грант Мілк» перед Акціонерним товариством «Таскомбанк» по тілу кредиту становить 97 202,00 грн, а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення судом шляхом солідарного стягнення означеної суми боргу з Позичальника та Поручителя.

Щодо вимог про стягнення процентів за користування кредитом та комісії.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

При цьому, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, як і положення Кредитного договору, які передбачають зобов`язання Позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (п.п. 2.3.1., 2.3.2. Кредитного договору) можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право Кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, як і обов`язок Позичальника оплачувати комісію за управління кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Матеріали справи свідчать, що кредитний договір між позивачем та відповідачем 1 укладено 06.12.2019 на 36 місяців, тобто до 06.12.2022, а відтак, з огляду на ту обставину, що відсотки за користування кредитом в сумі 0,03 грн та 42 875,03 грн комісії нараховано Банком за період з 06.12.2019 по 30.09.2022 та з 06.12.2019 по 05.12.2022 відповідно, тобто в межах строку кредитування, у визначеному Кредитним договором розмірі (п.п. 2.3.1., 2.3.2. Кредитного договору), а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення судом.

Щодо вимог про стягнення пені.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 3.3. Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

З огляду на порушення відповідачем 1 грошового зобов`язання за Кредитним договором, позивачем в поданому суду розрахунку нараховано 133,15 грн пені на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту та 58,73 грн пені на суму простроченої заборгованості по комісії, що нараховані за 30.12.2022, які включено до суми, яку Банк просить стягнути з Позичальника.

При цьому, положеннями пункту 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, яким визначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Аналогічні приписи містяться і у пункті 8 розділу 9 Прикінцевих положень Господарського кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із змінами та доповненнями) на усій території України з 12.03.2020 встановлено карантин, який з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями) неодноразово продовжувався, востаннє до 30.06.2023 року.

Окрім того, відповідно до п. 18 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 дів, який неодноразово продовжувався Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, та Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, востаннє з 20.05.2023 строком на 90 діб.

Враховуючи наведені положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, беручи до уваги, що прострочення Позичальником за укладеним між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Грант Мілк» Кредитним договором сталося у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України та воєнного стану на всій території України, а відтак, Товариство звільняється від обов`язків сплати на користь Банку пені за таке прострочення, а сама пеня, яка нарахована після 24.02.2022 підлягає списанню, у зв`язку з чим, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів солідарно 133,15 грн пені на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту та 58,73 грн пені на суму простроченої заборгованості по комісії, що нараховані за 30.12.2022 слід відмовити.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК Украни доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення судом.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 221, 236, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грант Мілк» (89611, м. Мукачево Закарпатської області, вул. Свалявська, буд. 76, ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. с. Петлюри, б. 30 ) 97 202,00 грн (дев`яносто сім тисяч двісті дві гривні 00 копійок) заборгованості по кредиту, 0,03 грн (нуль гривень 03 копійки) відсотків за користування кредитом, 42 875,03 грн (сорок дві тисячі вісімсот сімдесят п`ять гривень 03 копійки) комісії та 2681,45 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят одну гривню 45 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 24 травня 2023 року.

Суддя Лучко Р.М.