ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023м. ДніпроСправа № 904/4498/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Енерджи", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Потоки", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором оренди залізничного рухомого складу

Суддя Красота О.І.

за участю секретаря судового засідання Куліуш Ю.О.

Представники:

від Позивача: Ременюк Ю.В., дов. від 27.02.2023;

від Відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Енерджи" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Потоки" і просить суд стягнути основний борг у розмірі 110 887,92 грн., пеню у розмірі 15 223,88 грн., 3% річних у розмірі 913,43 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 160,71 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору оренди залізничного рухомого складу № 220422-ТЕ від 22.04.2022 в частині повної та своєчасної оплати орендованого майна.

Ухвалою суду від 06.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

21.12.2022 від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому він проти позовних вимог заперечує, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі у зв`язку із, зокрема недотриманням Позивачем вимог ГПК України до позовної заяви, правомірністю відтермінування Відповідачем розрахунків за Договором, а також можливим порушенням Закону України "Про санкції" шляхом сплати коштів на рахунок Позивача. Відповідач просив суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог та стягнути з Позивача понесені Відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Разом із відзивом на позов Відповідач подав клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати від Голосіївського районного суду міста Києва копію ухвали слідчого судді Ольшевської І.О. про арешт майна, належного ТОВ "Дизельний завод", а саме - вагонів нерезидентів російської федерації, шляхом заборони відчуження та розпорядження майном, яка набула законної сили 13.06.2022.

04.01.2023 від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечував проти доводів Відповідача та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.01.2023 перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 09.02.2023 о 10:00 год.; до підготовчого засідання у строк до 09.02.2023: Позивачу - надати пояснення згідно із клопотанням Відповідача про витребування доказів.

Представник Позивача у підготовче засідання 09.02.2023 не з`явився, вимоги ухвали суду від 25.01.2023 не виконав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник Відповідача у підготовчому засіданні 09.02.2023 надав пояснення щодо позовних вимог.

Ухвалою суду від 09.02.2023 відкладено підготовче засідання на 09.03.2023 о 12:00 год.; до підготовчого засідання у строк до 09.03.2023: Позивачу - повторно надати пояснення згідно із клопотанням Відповідача про витребування доказів; явка у засідання повноважних представників учасників справи визнана обов`язковою.

09.02.2023 від Позивача надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу "EаsyCon".

24.02.2023 від Позивача надійшли пояснення на клопотання, в яких він просив суд відмовити Відповідачу у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 08.03.2023 у задоволенні заяви Позивача про його участь у підготовчому засіданні 09.03.2023 о 12:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

Представник Позивача у підготовчому засіданні 09.03.2023 надав пояснення щодо позовних вимог.

Представник Відповідача у підготовче засідання 09.03.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 09.02.2023, розпискою від 09.02.2023 та довідками про доставку електронного листа.

Ухвалою суду від 09.03.2023 у задоволенні клопотання Відповідача від 20.12.2022 про витребування доказів відмовлено; відкладено підготовче засідання на 30.03.2023 о 12:00 год.

20.03.2023 від Позивача надійшли пояснення з окремого питання.

Представник Позивача у підготовче засідання 30.03.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 09.03.2023, розпискою від 09.03.2023 та довідкою про доставку електронного листа.

Представник Відповідача у підготовче засідання 30.03.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвалою суду від 30.03.2023 закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 27.04.2023 о 14:00 год.

Представник Позивача у судовому засіданні 27.04.2023 надав пояснення щодо позовних вимог.

Представник Відповідача у судове засідання 27.04.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвалою суду від 27.04.2023 відкладено розгляд справи по суті на 25.05.2023 о 12:00 год.

Представник Позивача у судовому засіданні 25.05.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача у судове засідання 25.05.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних листів, у тому числі й на а.с. 204.

Враховуючи, що матеріали справи є достатніми для її розгляду по суті, суд розглянув справу за відсутності представника Відповідача.

Справа відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалась протягом розумного строку.

У порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс Енерджи" (далі Позивач, Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Потоки" (далі Відповідач, Орендар) укладено Договір оренди залізничного рухомого складу № 220422-ТЕ (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар прийняти в оренду залізничний рухомий склад Орендодавця (далі РС), придатний у технічному та комерційному стані для перевезення сипучих зернових вантажів.

Згідно з п. 1.2 Договору Орендодавець гарантує, що РС, переданий в оренду відповідно до Договору, не знаходиться під арештом, не переданий в оренду, позику або управління третім особам, а також не існує жодних інших обмежень для передачі РС в оренду.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що Орендодавець передає Орендарю РС, що має право виходу на залізниці загального користування та курсування по залізницях по всій території Україні, окрім територій, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та на територіях населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (в межах, які встановлюються державними органами України), а також території Автономної Республіки Крим. Курсування РС по залізницях країн СНД і Балтії визначається сторонами по кожному вагону окремо, в залежності від наявності діючих заборонних телеграм (інструкцій, наказів, розпоряджень, вказівкою, приписів тощо) адміністрацій країн СНД і Балтії.

За умовами п. 2.1 Договору передача рухомого складу в оренду оформлюється актом приймання-передачі, який підписується на станції прийому-передачі, яка знаходиться на території України.

Відповідно до п. 2.2 Договору акти приймання-передачі підписуються уповноваженими представниками сторін. Датою передачі рухомого складу в оренду є дата підписання актів приймання-передачі, яка відповідає даті прибуття РС на вказану Орендарем станцію прийому-передачі згідно з інформацією ГІОЦ АТ "Укрзалізниця". В актах приймання-передачі фіксуються номери вагонів, моделі, вид РС, дата побудови, дата та рік проходження останнього і наступного планового виду ремонту кожної одиниці РС.

Орендар підписує зі свого боку акт приймання-передачі (приймання в оренду) РС протягом 2 календарних днів від дати прибуття РС на станцію приймання-передачі. А в разі виникнення зауважень по акту приймання-передачі (приймання в оренду) РС в цей же термін направляє письмові зауваження Орендодавцю.

У випадку ненадходження від Орендаря підписаного акту приймання-передачі (приймання в оренду) РС чи письмового зауваження у термін, зазначений в даному пункті, акт буде вважатись погодженим.

У випадку навантаження та відправлення РС зі станції приймання-передачі до підписання акту приймання-передачі, зауваження Орендаря щодо технічних несправностей та комерційної придатності вагонів не враховуються. РС вважається технічно справним та комерційно придатним.

Акт приймання-передачі (приймання в оренду) є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пп. 2.3.1 п. 2.3 Договору акт приймання-передачі (повернення) із оренди РС підписується на РС, комерційний та технічний стан якого відповідає вимогам п.п. 2.6, 2.7 Договору. При невідповідності стану РС встановленим вимогам Орендар своїми силами та за свій рахунок проводить підготовку вагонів до передачі Орендодавцю (проводить очистку, виконує ремонт тощо). Акт приймання-передачі в цьому випадку підписується сторонами після фактичного приймання РС Орендодавцем.

Відповідно до п. 2.4 Договору після закінчення терміну оренди та у випадках дострокового припинення дії Договору або часткового повернення рухомого складу з ініціативи Орендодавця, у випадках, передбачених законом та Договором, Орендар зобов`язаний повернути рухомий склад Орендодавцю за актом прийому-передачі, який підписується на станції прийому-передачі, вказаній Орендодавцем. Датою повернення рухомого складу є дата підписання актів приймання-передачі, яка відповідає даті прибуття РС на станцію прийому-передачі, вказану Орендодавцем (згідно з інформацією ГІОЦ АТ "Укрзалізниця").

Акт приймання-передачі (повернення з оренди) є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що у випадку дострокового припинення дії Договору або часткового повернення рухомого складу з ініціативи однієї із сторін, друга сторона зобов`язана вивести рухомий склад з оренди протягом 30 календарних днів, з дня отримання письмового повідомлення, за актом прийому-передачі, який підписується на станції прийому-передачі, вказаній ініціюючою стороною у повідомленні. Датою повернення рухомого складу є дата підписання актів приймання-передачі, яка відповідає даті прибуття РС на станцію прийому-передачі (згідно з інформацією ГІОЦ АТ "Укрзалізниця").

Відповідно до пп. 3.1.5 п. 3.1 Договору Орендодавець оформляє зі своєї сторони та направляє на адресу Орендаря акт приймання-передачі наданих послуг не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем оренди.

Згідно з пп. 3.2.2 п. 3.2 Договору Орендар здійснює платежі Орендодавцю в сумах і термінах, визначених Договором.

Відповідно до пп. 3.2.10 п. 3.2 Договору після припинення дії Договору оренди або на вимогу Орендодавця, Орендар повертає Орендодавцю рухомий склад у тому стані, в якому він його прийняв в оренду, з урахуванням нормального зносу, включаючи знос, який утворюється (що утворився) при усуненні несправностей в процесі поточного обслуговування, заздалегідь очищений (за необхідності промитий) від залишків вантажів, що перевозились, при цьому складається акт приймання-передачі вагонів, який підписується представниками сторін на станції прийому-передачі, вказаній Орендодавцем.

За умовами пп. 3.2.11 п. 3.2 Договору Орендар підписує зі свого боку акт наданих послуг протягом 5 робочих днів від дати його отримання від Орендодавця. А в разі виникнення зауважень по акту наданих послуг в цей же термін направляє письмові зауваження Орендодавцю.

У випадку ненадходження від Орендаря підписаного акту наданих послуг чи письмового зауваження у строки, зазначені в цьому пункті, з урахуванням строку його пересилання, такі акти будуть вважатись прийнятими Орендарем без жодних зауважень у редакції, в якій були направлені Орендарю.

Відповідно до п. 4.1 Договору орендна плата нараховується за кожну добу оренди рухомого складу.

Сума Договору в цілому складається з орендної плати за всі одиниці рухомого складу, який був переданий в оренду відповідно до п. 1.1 і п. 4.4 Договору.

Згідно з п. 4.2 Договору ставка орендної плати РС складає 560,04 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 93,34 грн., за одну одиницю РС за одну добу.

Відповідно до п. 4.3 Договору орендна плата сплачується Орендарем у вигляді попередньої оплати 100% оплати за перший та останній місяць оренди протягом 5 банківських днів з дати отримання Орендарем від Орендодавця рахунку. У випадках, якщо за попередній місяць оренди виникає переплата, то сума цієї переплати автоматично вважається оплатою за наступний місяць оренди.

Орендна плата за подальші (наступні) місяці здійснюється Орендарем на підставі виставленого Орендодавцем рахунку в розмірі 100% попередньої оплати до 7-го числа поточного місяця оренди.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що сторони узгодили, що останнім місяцем оренди РС є квітень 2023 року.

Ставка орендної плати за останній місяць оренди РС складає 560,04 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 93,34 грн., за одну одиницю РС за одну добу. Передплата за останній місяць оренди не може бути зарахована в рахунок поточного місяця оренди, але це не стосується випадку, якщо останній місяць оренди збігається з поточним місяцем оренди.

Відповідно до п. 4.5 Договору орендна плата розраховується, виходячи з фактичного строку оренди кожного вагону протягом звітного періоду (місяця) за вирахуванням часу перебування вагону в ремонтах, передбачених п. 3.1.2 Договору (далі ремонт).

Згідно з п. 4.7 Договору Орендодавець направляє акт наданих послуг Орендарю до 5-го числа місяця, наступного за звітним місяцем оренди. Орендар протягом 5 робочих днів з моменту отримання оригіналу акту наданих послуг повинен прийняти, підписати та завірити його зі свого боку печаткою і направити його Орендодавцю або у цей самий час надати письмове обгрунтування своєї відмови від підписання. У випадку надання відмови Орендодавець перевіряє законність такої відмови та у випадку погодження сторони коригують вартість послуг відповідним чином. У випадку непогодження Орендодавця з доводами, зазначеними у письмовій відмові Орендаря сторони вирішують в претензійному порядку згідно з Розділом 6 Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору у разі порушення Орендарем термінів перерахування орендної плати, згідно з п.п. 4.2, 4.3, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченої орендної плати. Пеня за порушення строків оплати нараховується за весь період порушення.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що Договір набирає чинності від дати його підписання і діє до 30.04.2023, а в частині взаєморозрахунків до повного їх погашення.

За умовами п. 8.2 Договору після закінчення терміну оренди Договір може бути пролонгований на будь-який термін за взаємною згодою сторін з обов`язковим укладенням додаткової угоди. За відсутності такої угоди РС повертається Орендодавцеві в термін і на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що дія Договору припиняється у випадку:

- закінчення терміну, на який він був укладений;

- на письмову вимогу Орендаря про виведення вагонів з оренди, яка має бути направлена Орендодавцеві у строк не менше ніж за 30 діб до дня припинення Договору;

- достроково, в разі розірвання на підставах, передбачених Договором і чинним законодавством України;

- на письмову вимогу Орендодавця про виведення вагонів з оренди, яке має бути направлене Орендарю у строк не менше ніж за 30 діб до дня припинення Договору.

Відповідно до п. 8.4 Договору у випадку застосування сторонами п. 8.3 Договору сторони в обов`язковому порядку укладають додаткову угоду про зміну строку дії Договору та проводять корегування вартості за останній місяць оренди РС шляхом внесення змін до п. 4.2 Договору.

Договір вважається виконаним після виконання в повному обсязі взаємних зобов`язань і врегулювання розрахунків між сторонами (п. 9.6 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 16.06.2022 до Договору сторони згідно з п. 8.3 Договору дійшли згоди про дострокове припинення терміну дії Договору, у зв`язку з чим погодили нову редакцію п. 4.4 Договору:

"4.4 сторони узгодили, що останнім місяцем оренди РС є червень 2022 року.

Ставка орендної плати за останній місяць оренди РС складає 560,04 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 93,34 грн., за одну одиницю РС за одну добу. Передплата за останній місяць оренди не може бути зарахована в рахунок поточного місяця оренди, але це не стосується випадку, якщо останній місяць оренди збігається з поточним місяцем оренди.".

Також сторони узгодили нову редакцію п. 8.1 Договору:

"8.1 Договір набирає чинності від дати його підписання і діє до 30.06.2022, а в частині взаєморозрахунків до повного їх погашення.".

На виконання умов Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв в оренду рухомий склад, вказаний у підписаних сторонами актах приймання-передавання вагонів в оренду:

- № 1 від 26.05.2022, відповідно до якого передано 7 напіввагонів (а.с. 21);

- № 2 від 27.05.2022, відповідно до якого передано 3 напіввагона (а.с. 22).

Всього за Договором Позивач передав, а Відповідач прийняв в оренду 10 напіввагонів.

Надалі, Відповідач повернув, а Позивач прийняв рухомий склад, зазначений в актах приймання-передавання вагонів з оренди:

- № 3 від 16.07.2022, відповідно до якого повернуто 7 напіввагонів (а.с. 23);

- № 4 від 24.07.2022, відповідно до якого повернуто 2 напіввагона (а.с. 24);

- № 5 від 07.08.2022, відповідно до якого повернуто 1 напіввагон (№ 95685798) (а.с. 25).

Підтвердженням дати повернення вагону № 95685798 07.08.2022 також є залізнична накладна № 40452948 (п.п. 2.4, 2.5 Договору, а.с. 26) (цей акт був направлений на адресу Відповідача 18.08.2022 та отриманий останнім 29.08.2022 (а.с. 27). Позивач зазначає, що цей акт не підписаний Відповідачем.

Загалом Відповідач передав з оренди Позивачу 10 напіввагонів.

З огляду на Додаткову угоду № 1 від 16.06.2022 та факт повернення Відповідачем рухомого складу за вказаними вище Актами повернення (16.07.2022 - 07.08.2022), сторони фактично продовжили дію Договору стосовно повернення рухомого складу.

На виконання умов пп. 3.1.5 п. 3.1, пп. 3.2.11 п. 3.2 Договору Позивач підготував та 11.08.2022 направив Відповідачу акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 154 від 31.07.2022 на суму 106 967,64 грн., у т.ч. ПДВ 20%, та Додаток до нього (а.с. 28-30). Вказані документи Відповідач отримав 19.08.2022 (а.с. 30).

Акт № 154 від 31.07.2022 та Додаток до нього містять дату початку надання послуг - 01.07.2022 з датою кінця надання послуг (повернення вагонів) 16.07.2022, 24.07.2022 та по останньому вагону № 95685798 (акт № 5 від 07.08.2022), який отримано Відповідачем 29.08.2022 з датою 31.07.2022 (а.с. 27).

Листом за № 170 від 08.08.2022 Відповідач підтвердив факт отримання від Позивача рахунку № 157 від 31.07.2022 за липень 2022 року на суму 106 967,64 грн. (а.с. 81-87), однак відмовився його сплачувати.

У зв`язку із поверненням вагону № 95685798 за актом № 5 від 07.08.2022 (а.с. 25) Позивач склав акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 163 від 07.08.2022 на суму 3 920,28 грн., у т.ч. ПДВ 20%, та Додаток до нього з періодом початку надання послуг - 01.08.2022 і кінцем надання послуг - 07.08.2022 (а.с. 31, 32), а також рахунок № 176 від 07.08.2022 за серпень 2022 року на суму 3 920,28 грн. та 18.08.2022 направив Відповідачу (а.с. 27), який їх отримав 29.08.2022 (а.с. 27).

Позивач зазначає, що станом на дату складання позовної заяви Відповідачем акт № 154 від 31.07.2022 та акт № 163 від 07.08.2022 не підписано, письмових зауважень до них не направлено.

Тобто, враховуючи пп. 3.2.11 п. 3.2 Договору, вказані акти вважаються прийнятими Відповідачем без жодних зауважень у редакції, в якій були направлені останньому.

Таким чином, заборгованість Відповідача за оренду залізничного рухомого складу за період липень-серпень 2022 року складає 110 887,92 грн.

З метою досудового врегулювання спору, як вказує Позивач, він 17.10.2022 надіслав Відповідачу, у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України, вимогу за № 13/10/2022в від 13.10.2022 про сплату у семиденний строк від дня отримання існуючої на той період заборгованості та пені (а.с. 33-35). Вказана вимога, як зазначає Позивач, була отримана Відповідачем 01.10.2022 (а.с. 35), однак залишена без відповіді та виконання.

Заборгованість, яка лишилась несплаченою Відповідачем, за період липень-серпень 2022 року складає 110 887,92 грн., що і є причиною виникнення спору.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписів ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказувалось вище, листом за № 170 від 08.08.2022 Відповідач підтвердив факт отримання від Позивача рахунку № 157 від 31.07.2022 за липень 2022 року на суму 106 967,64 грн. (а.с. 81-87), однак відмовився його сплачувати.

Рахунок № 176 від 07.08.2022 за серпень 2022 року на суму 3 920,28 грн. Позивач 18.08.2022 направив Відповідачу (а.с. 27), який останній отримав 29.08.2022 (а.с. 27).

Позивач 17.10.2022 надіслав Відповідачу, з посиланням на ч. 2 ст. 530 ЦК України, вимогу за № 13/10/2022в від 13.10.2022 про сплату у семиденний строк від дня отримання існуючої на той період заборгованості у розмірі 110 887,92 грн. (а.с. 33-35).

Вказана вимога, як зазначає Позивач, була отримана Відповідачем 01.10.2022 (а.с. 35), однак залишена без відповіді та виконання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, вказана вимога отримана Відповідачем датою 01.10.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 885 (а.с. 35).

З огляду на дату відправлення Позивачем (17.10.2022) і дату отримання Відповідачем (01.10.2022) зазначеної вище вимоги, вбачається про неможливість існування вказаних обставин стосовно отримання Відповідачем цієї вимоги саме датою 01.10.2022, однак Позивач не звернув уваги на цю обставину та не здійснив перевірку трекінгу поштового відправлення "Укрпошта" щодо дійсної дати отримання Відповідачем цієї вимоги.

З огляду на те, що рахунки та вимога Відповідачем отримані, заборгованість з оплати орендованого залізничного рухомого складу за період липень-серпень 2022 року у розмірі 110 887,92 грн. Відповідачем не сплачена, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 110 887,92 грн. підлягає задоволенню.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вказувалось вище, відповідно до п. 5.2 Договору у разі порушення Орендарем термінів перерахування орендної плати, згідно з п.п. 4.2, 4.3, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченої орендної плати. Пеня за порушення строків оплати нараховується за весь період порушення.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню:

- за рахунком № 157 від 31.07.2022 на суму 106 967,64 грн. за період з 08.08.2022 по 16.11.2022 у розмірі 14 799,63 грн.;

- за рахунком № 176 від 07.08.2022 на суму 3 920,28 грн. за період з 30.08.2022 по 16.11.2022 у розмірі 424,25 грн.

Загальна сума заявленої до стягнення пені складає 15 223,88 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, дійшов висновку, що розрахунок зроблено вірно, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача пені у розмірі 15 223,88 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних:

- за рахунком № 157 від 31.07.2022 на суму 106 967,64 грн. за період з 08.08.2022 по 16.11.2022 у розмірі 887,98 грн.;

- за рахунком № 176 від 07.08.2022 на суму 3 920,28 грн. за період з 30.08.2022 по 16.11.2022 у розмірі 25,45 грн.

Загальна сума заявлених до стягнення 3% річних складає 913,43 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, дійшов висновку, що розрахунок зроблено вірно, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 913,43 грн. підлягає задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача інфляційні втрати:

- за рахунком № 157 від 31.07.2022 на суму 106 967,64 грн. за період з 08.08.2022 по 16.11.2022 у розмірі 5 986,36 грн.;

- за рахунком № 176 від 07.08.2022 на суму 3 920,28 грн. за період з 30.08.2022 по 16.11.2022 у розмірі 174,35 грн.

Загальна сума заявлених до стягнення інфляційних втрат складає 6 160,71 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат, дійшов висновку, що розрахунок зроблено невірно, однак він є меншим ніж сума, яка розрахована судом, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача інфляційних втрат у розмірі 6 160,71 грн. підлягає задоволенню в межах заявлених вимог Позивача.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю зі стягненням з Відповідача основного боргу у розмірі 110 887,92 грн., пені у розмірі 15 223,88 грн., 3% річних у розмірі 913,43 грн., інфляційних втрат у розмірі 6 160,71 грн.

Доводи Відповідача щодо правомірності відтермінування розрахунків за Договором, а також можливого порушення Закону України "Про санкції" шляхом сплати коштів на рахунок Позивача суд вважає безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, вагони Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизельний завод" (взяті в оренду Позивачем за Договором № 191219-ТЕ від 19.12.2019 та передані Відповідачу за Договором № 220422-ТЕ від 22.04.2022) у заявлений Позивачем період (липень серпень 2022 року) не були передані на відповідальне зберігання АТ "Укрзалізниця"; на сайті АТ "Укрзалізниця" не була зазначена інформація про обмеження навантаження за існуючими заборонами; даних про зміну оператора БД ГІОЦ не було.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позовної заяви покладається на Відповідача.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат Позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити таке.

Приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, з положень наведених норм випливає, що, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат.

Одночасно слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування цих витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, - то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Позивач надав суду:

- Договір про надання правової допомоги № 20/02/22 від 20.02.2022, укладений між Позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "АУРУМ ЛЕКС" (Об`єднання);

- Додаток № 1 від 20.02.2022 до Договору про надання правової допомоги № 20/02/22 від 20.02.2022 на суму 6 000,00 грн.;

- рахунок на оплату № 61 від 17.11.2022 на суму 6 000,00 грн.;

- платіжну інструкцію № 933 від 17.11.2022 на суму 6 000,00 грн. (а.с. 36-42).

Так, за умовами Договору про надання правової допомоги № 20/02/22 від 20.02.2022 (далі Договір № 20/02/22) Об`єднання зобов`язується надати послуги з правової допомоги та юридичного супроводу діяльності Клієнта, згідно з його завданням (далі послуги), а Клієнт зобов`язується оплатити ці послуги.

Відповідно до пп. 2.1.3 п. 2.1 Договору № 20/02/22 Об`єднання надає Клієнту такі види послуг: складання проектів різних документів, зокрема проектів договорів та інших угод, позовних заяв, відзивів, претензій, заяв, скарг, клопотань, інших документів.

Згідно з п. 4.1 Договору № 20/02/22 надання Об`єднанням послуг в рамках цього Договору може здійснюватись на підставі, зокрема додатків, що укладаються сторонами в рамках цього Договору.

За умовами п. 5.1 Договору № 20/02/22 вартість послуг (винагорода) Об`єднання за цим Договором узгоджується сторонами у додатках до цього Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору № 20/02/22 Клієнт сплачує послуги згідно з виставленими Об`єднанням рахунками.

Згідно з п. 1 Додатку № 1 від 20.02.2022 до Договору № 20/02/22 сторони погодили встановити таку вартість послуг (винагороду): 6 000,00 грн. за надання послуг зі складання позовної заяви про стягнення пені та ін. процесуальних документів. Надання інших юридичних послуг здійснюється сторонами на підставі додаткових угод, що укладаються сторонами в рамках Договору.

17.11.2022 Позивач на підставі виставленого Об`єднанням рахунку на оплату № 61 від 17.11.2022 сплатив останньому 6 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 933 від 17.11.2022. Призначенням платежу було надання послуг зі складання позовної заяви до ТОВ "Потоки".

Суд зазначає, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Суду також зауважує, що частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності й недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Отже, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватись на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.

Отже, витрати Позивача на професійну правничу допомогу є такими, що реально понесені та обґрунтовані, їх розмір не є завищеним.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для покладення на Відповідача витрат Позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Так, згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 25.05.2023 місцезнаходженням Відповідача є: 68800, Одеська область, Ізмаїльський район, м. Рені, вул. Дунайська, 188.

Інформація про зміну місцезнаходження Відповідача внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 05.05.2023, номер запису 028078387, тобто після відкриття провадження у справі (06.12.2022). При цьому, станом на 06.12.2022 місцезнаходженням Відповідача було: 49074, м. Дніпро, вул. Байкальська, 9.

Враховуючи викладене, справа розглянута Господарським судом Дніпропетровської області на підставі ч. 2 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Потоки" (68800, Одеська область, Ізмаїльський район, м. Рені, вул. Дунайська, 188, ідентифікаційний код в ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Енерджи" (03028, м. Київ, вул. Оскольська, 31, офіс 21, ідентифікаційний код в ) основний борг у розмірі 110 887,92 грн., пеню у розмірі 15 223,88 грн., 3% річних у розмірі 913,43 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 160,71 грн., судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

25.05.2023