ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2023 Справа № 917/1729/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Дмитра Сіроша, за участю секретаря судового засідання Людмили Бойченко, розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури, вул. 1100 - річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36000 в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової (державної) адміністрації, вул. Соборності, 45, м. Полтава, 36014

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36038 та

Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, вул. Перемоги, буд. 3, смт Опішня, Зіньківський р-н, Полтавська обл., 38164

Третя особа на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України, вул. Лісова, 1а, с. Копили, Полтавський р-н, Полтавська обл., 38761

про скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування права комунальної власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки у державну власність

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Купка Н. В.,

від третьої особи: Любимська Н. О.

від прокуратури: Цирфа Т. В.

Обставини справи: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області вернулася з позовом до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 10546-сг від 14.11.2019 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Човно - Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області в частині формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:025:0064;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 5-отг від 26.11.2020 в частині передачі Опішнянській селищній раді Полтавського району (Зіньківського району) Полтавської області у комунальну власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером :00:025:0064;

- визнати незаконним та скасувати рішення Опішнянської селищної ради Зіньківського району від 03.12.2020 в частині затвердження акту приймання - передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 26.11.2020 та прийняття у комунальну власність Опішнянської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Опішнянської селищної ради земельної ділянки з кадастровим номером :00:025:0064;

- витребувати з незаконного володіння Опішнянської селищної ради Полтавського району (Зіньківського району) Полтавської області ради у власність Полтавської обласної військової (державної) адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером :00:025:0064;

- скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:025:0064 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначеної земельної ділянки.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у відзиві на позов (вх. № 346 від 12.01.2023) проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до даних Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :00:025:0064 відноситься до земель сільськогосподарського призначення, тому інвентаризація земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності Човно - Федорівської сільської ради проведена правомірно.

Отже, накази Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та рішення Опішнянської селищної ради є правомірними та законними, тому вимога про їх скасування є безпідставною.

Також, зазначає, що розпорядження Зіньківської райдержадміністрації № 1665 від 02.04.2003 "Про затвердження проекту відведення земельних ділянок під заліснення та планово - картографічні матеріали не є правовстановлюючими документами відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, прокурор не довів, що спірна земельна ділянка знаходиться в постійному користуванні державного підприємства, оскільки відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право постійного користування земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Крім того, відповідач 1 вказує, що захищати інтереси держави повинні насамперед суб`єкти владних повноважень (Полтавська обласна державна адміністрація), а не прокурор.

Прокурор у відповіді на відзив (вх. № 2818 від 06.03.2023) щодо доводів відповідача про відсутність доказів віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення та щодо безпідставності посилання на пункт 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України заперечує, посилаючись на те, що у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 368/1158/16-ц, від 23.10.2019 у справі № 488/402/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, постановах Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 910/9256/16, від 15.01.2019 у справі № 907/459/17, від 19.06.2019 у справі № 911/604/18, від 27.01.2020 у справі № 617/964/15-ц та від 22.06.2020 у справі № 297/2935/16-ц, від 21.04.2021 у справі № 707/2196/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 367/3877/15-ц, від 01.03.2018 у справі № 910/19932/16, від 04.08.2021 у справі № 925/889/19 викладено правову позицію, згідно з якою при вирішенні питання щодо перебування земельної ділянки лісогосподарського призначення в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України.

У запереченні на відповідь (вх. № 3198 від 14.03.2023) відповідач 1 - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області заперечує проти доводів прокурора та зазначає, що Головне управління надало беззаперечні докази, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:025:0064 відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, тому наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 5-отг від 26.11.2020 "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" прийнятий відповідно до норм чинного законодавства.

29.03.2023 від третьої особи надійшли письмові пояснення, у яких підтримує позов заступника Полтавської обласної прокуратури та зазначає, що зважаючи, що ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання, водночас жодних дій щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою Кабінет Міністрів України не вчиняв, право на спірну земельну ділянку належить державі. Вважає, що передача спірної земельної ділянки із земель державної до комунальної власності здійснена з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.12.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі, призначив підготовче засідання на 15:30 28.02.2023, залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне підприємство Полтавське лісове господарство, вул. Лісова, 1а, с. Копили, Полтавський р-н, Полтавська обл., 38761.

28.02.2023 від Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" надійшло клопотання про залучення до участі у справі правонаступника Державного підприємства Полтавське лісове господарство - Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (вул. Лісова, 1а, с. Копили, Полтавський район, Полтавської області, ).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.02.2023 суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача правонаступника Державного підприємства Полтавське лісове господарство Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (вул. Лісова, 1а, с. Копили, Полтавський район, Полтавської області, ), продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 15:30 29.03.2023.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.03.2023 суд закрив підготовче провадження у справі 917/1729/22 та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 11:00 11.05.2023.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Полтавською обласною прокуратурою під час вивчення матеріалів кримінального провадження № 000005 від 06.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України, отримано відомості, що свідчать про порушення вимог земельного та лісового законодавства під час передачі земель до комунальної власності.

Установлено, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60 Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад, Указу Президента України № 449/2020 від 15.10.2020 Про деякі заходи щодо прискорення реформи у сфері земельних відносин, Постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин, рішенням Опішнянської селищної ради від 19.11.2020 Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність доручено голові виконавчого комітету Опішнянської селищної ради звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про передачу у комунальну власність Опішнянській селищній раді Полтавської області земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 1 524,3578 га згідно з додатком.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 5-отг від 26.11.2020 передано Опішнянській селищній раді Полтавського району (Зіньківського району) Полтавської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1 500,4302 га, які розташовані за межами населених пунктів згідно з актом приймання-передачі.

Рішенням Опішнянської селищної ради Зіньківського району від 03.12.2020 затверджено акт приймання - передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 26.11.2020 та прийнято у комунальну власність Опішнянської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Опішнянської селищної ради земельні ділянки загальною площею 1 500,4302 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером :00:025:0064 площею 2,1770 га, що входить до загального масиву земель, переданих у комунальну власність наказом Держгеокадастру у Полтавській області № 5-отг від 26.11.2020, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 5 -отг від 26.11.2020, акту приймання-передачі від 26.11.2020, рішення Опішнянської селищної ради від 19.11.2020, рішення Опішнянської селищної ради від 03.12.2020 зареєстрована як земельна ділянка комунальної форми власності за територіальною громадою в особі Опішнянської селищної ради.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру, зазначена ділянка з кадастровим номером :00:025:0064 площею 2,1770 га, розташована в межах Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району є землями запасу, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення і є власністю територіальної громади в особі Опішнянської селищної ради.

Також, установлено, що розпорядженням голови Зіньківської районної державної адміністрації № 165 від 02.04.2003 затверджено проект відведення земельних ділянок під заліснення Полтавському державному лісогосподарському підприємству об`єднання Полтаваліс для ведення лісового господарства та надано у постійне користування земельні ділянки, розташовані, зокрема, на території Човно - Федорівської сільської ради на площу 70,4 га, з них сіножаті - 70,4 га.

Одночасно, згідно з наказом Полтавського державного лісогосподарського об`єднання Полтаваліс № 137 від 23.12.2002 розпочато передачу майна Опішнянського та Диканського лісництва Полтавського держлісгоспу Диканському державному лісомисливському господарству.

Наказом Державного комітету лісового господарства України № 372 від 12.07.2005 державне підприємство Диканське лісомисливське господарство перейменоване у державне підприємство Диканське досвідне лісомисливське господарство.

Станом на теперішній час державне підприємство Диканське досвідне лісомисливське підприємство приєднано до державного підприємства Полтавське лісове господарство на підставі наказу Держлісагентства від 27.09.2021 № 579.

Процедура реорганізації завершена, відповідні відомості внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також затверджено Статут державного підприємства Полтавське лісове господарство у новій редакції.

У зв`язку з прийняттям Державним агентством лісових ресурсів рішення по припинення державного підприємства Диканське досвідне лісомисливське господарство шляхом реорганізації у формі приєднання до державного підприємства Полтавське лісове господарство (наказ Держлісагенства від 27.09.2021 №579), право постійного користування земельними ділянками державного підприємства Диканське досвідне лісомисливське господарство, у тому числі, і спірною ділянкою, перейшло до державного підприємства Полтавське лісове господарство, правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (вул. Лісова, 1а, с. Копили, Полтавський район, Полтавської області, ).

Відповідно до інформації ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція (лист № 611 від 07.10.2021) ДП Диканське досвідне лісомисливське господарство (лист № 321 від 28.09.2021 з доданими схемами), Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства (лист № 02-15/543 від 07.07.2022 з доданими схемами) земельна ділянка з кадастровим номером :00:025:0065 відноситься до земель лісогосподарського призначення і входять в державний лісовий фонд відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2017 року Проекту організації та розвитку лісового господарства, розроблених по державному підприємству Диканське досвідне лісомисливське господарство Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Ділянка входить до масиву земель, переданих державному лісогосподарському підприємству розпорядженням голови Зіньківської районної державної адміністрації № 165 від 02.04.2003, знаходиться в 51 кварталі (виділ 3, 4 ,6) Опішнянського лісництва і представлена у виділі 4 - крутий схил, виділ 3 - незімкнуті лісові культури акації білої, дуба та абрикоса 2016 року створення, виділ 6 - верба біла, клен польовий, груша звичайна, осика, липа дрібнолисна.

Згідно зі схемами розташування земельних ділянок, виконаних ДП Диканське досвідне лісомисливське господарство та ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція орієнтовна площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:025:0064 площею 2,1770 га з землями лісового фонду складає 2,1770 га.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Згідно з частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 14 Конституції України, яка кореспондується з положеннями статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 80 Земельного кодексу України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

Згідно зі статтею 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Пунктом 5 зазначеної статті визначено, що територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі, зокрема, передачі їм земель державної власності.

Відповідно до частини 1 статті 117 Земельного кодексу України (в редакції закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання - передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Частиною 2 статті 117 Земельного кодексу України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Частина 5 статті 122 Земельного кодексу України передбачає, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Отже, саме Полтавська обласна військова (державна) адміністрація є розпорядником земель лісогосподарського призначення.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

У статті 7 Лісового кодексу України закріплено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Статтею 8 Лісового кодексу України визначено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.

Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

За змістом статті 9 цього ж Кодексу у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності.

У комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об`єктів комунальної власності в установленому законом порядку.

Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.

У статті 11 Лісового кодексу України наведено правові підстави набуття права комунальної власності на ліси, зокрема, зазначено, що право комунальної власності на ліси набувається при розмежуванні в установленому законом порядку земель державної і комунальної власності, а також шляхом передачі земельних ділянок з державної власності в комунальну та з інших підстав, не заборонених законом.

Отже, право державної власності на спірну земельну ділянку не могло припинитися внаслідок прийняття рішень органом державної влади (Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області), оскільки ГУ Держгеокадастру у Полтавській області відповідно до своєї компетенції не було наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками лісового фонду.

Статтею 7 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до статей 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово- картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих Положень Лісового кодексу України, право державних та комунальних лісогосподарських підприємств на раніше надані в постійне користування землі підтверджується планово - картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII Прикінцеві положення Лісового кодексу України.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 368/1158/16-ц, від 23.10.2019 у справі № 488/402/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, постановах Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 910/9256/16, від 15.01.2019 у справі № 907/459/17, від 19.06.2019 у справі № 911/604/18, від 27.01.2020 у справі № 617/964/15-ц та від 22.06.2020 у справі № 297/2935/16-ц, від 21.04.2021 у справі № 707/2196/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 367/3877/15-ц, від 01.03.2018 у справі № 910/19932/16, від 04.08.2021 у справі № 925/889/19.

Так, відповідно до інформації ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція (лист № 611 від 07.10.2021) ДП Диканське досвідне лісомисливське господарство (лист № 321 від 28.09.2021 з доданими схемами), Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства (лист № 02-15/543 від 07.07.2022 з доданими схемами) земельна ділянка з кадастровим номером :00:025:0065 відноситься до земель лісогосподарського призначення і входять в державний лісовий фонд відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2017 року Проекту організації та розвитку лісового господарства, розроблених по державному підприємству Диканське досвідне лісомисливське господарство Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Ділянка входить до масиву земель, переданих державному лісогосподарському підприємству розпорядженням голови Зіньківської районної державної адміністрації № 165 від 02.04.2003, знаходиться в 51 кварталі (виділ 3, 4 ,6) Опішнянського лісництва і представлена у виділі 4 - крутий схил, виділ 3 - незімкнуті лісові культури акації білої, дуба та абрикоса 2016 року створення, виділ 6 - верба біла, клен польовий, груша звичайна, осика, липа дрібнолисна.

Згідно зі схемами розташування земельних ділянок, виконаних ДП Диканське досвідне лісомисливське господарство та ДП Харківська державна лісовпорядна експедиція орієнтовна площа перетину земельної ділянки з кадастровим номером :00:025:0064 площею 2,1770 га з землями лісового фонду складає 2,1770 га.

Отже, належність земельної ділянки з кадастровим номером :00:025:0064 до земель державного лісового фонду державного підприємства Полтавське лісове господарство, а нині - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", підтверджується належними та допустимими доказами.

Оскільки, земельна ділянка з кадастровим номером :00:025:0064 перебувала на праві постійного користування у державного підприємства Полтавське лісове господарство, правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", тому не могла бути передана до комунальної власності.

Вибуття земельної ділянки лісового фонду з державної власності шляхом незаконного віднесення її до земель сільськогосподарського призначення та подальшої передачі у комунальну власність свідчить про порушення прав держави на користування та розпорядження цими землями.

Згідно зі статтею 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Водночас, землями сільськогосподарського призначення, згідно зі статтею 22 Земельного кодексу України визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково - дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до статті 20 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент реєстрації земельної ділянки та передачі її у комунальну власність), віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Зміна цільового призначення земельних ділянок природно - заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико - культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема, для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 Земельного кодексу України).

Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду наведеним у постанові від 23.10.2019 у справі № 488/402/16-ц.

Крім цього, відповідно до частини 2 статті 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Матеріали справи не містять доказів зміни цільового призначення спірної земельної ділянки із земель лісогосподарського на сільськогосподарське призначення та доказів погодження постійного землекорисувача на вилучення земельної ділянки.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 10546-сг від 14.11.2019 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Човно - Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області" в частині формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:025:0064, наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 5-отг від 26.11.2020 в частині передачі Опішнянській селищній раді Полтавського району (Зіньківського району) Полтавської області у комунальну власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером :00:025:0064 та рішення Опішнянської селищної ради Зіньківського району від 03.12.2020 в частині затвердження акту приймання - передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 26.11.2020 прийняті всупереч вимог чинного законодавства, зокрема, статей 6, 14, 19 Конституції України, статей 3, 152, 17, 20, 56, 57, 84, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, статей 31, 33, 57 Лісового кодексу України, тому є незаконними та підлягають скасуванню.

Щодо вимоги про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :00:025:0065 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначеної земельної ділянки, слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 24 Закону України Про державний земельний кадастр державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно зі статтею 15 Закону України Про державний земельний кадастр до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельну ділянку, зокрема, як цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України Про Державний земельний кадастр відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі, у тому числі, технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель.

У разі якщо законом встановлена обов`язковість погодження зміни цільового призначення земельної ділянки з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, фізичною, юридичною особою та/або відшкодування втрат сільськогосподарського, лісогосподарського виробництва, до заяви про внесення до Державного земельного кадастру відомостей про зміну цільового призначення (категорії земель та/або виду її цільового призначення) земельної ділянки додаються документи, що підтверджують таке погодження та/або забезпечення виконання зобов`язання з відшкодування втрат сільськогосподарського, лісогосподарського виробництва, у вигляді гарантії (частина 2 статті 21 Закону України Про Державний земельний кадастр).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, відповідний запис формально наділяє відповідача певними юридичними правами щодо земельної ділянки і одночасно позбавляє відповідних прав законного власника - державу.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Пунктом 10 статті 24 Закону України Про Державний земельний кадастр визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Як убачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :00:025:0064 сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Човно - Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яку затверджено наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 10546-сг від 14.11.2019.

Проте ураховуючи, те, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:025:0064 входить до земель, переданих державному лісогосподарському підприємству в 2003 році, з цього часу використовується для ведення лісового господарства (тобто відносилася до земель лісогосподарського призначення), зміна цільового призначення з земель лісогосподарського на сільськогосподарське призначення у визначений законодавством спосіб не відбулася, жодних погоджень на вилучення постійний користувач земельної ділянки не надавав та ураховуючи задоволення позову в частині визнання недійсними наказу № 10546-сг від 14.11.2019 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Човно - Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області" в частині формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:025:0064, визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 5-отг від 26.11.2020 в частині передачі Опішнянській селищній раді Полтавського району (Зіньківського району) Полтавської області у комунальну власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером :00:025:0064, визнання незаконним та скасувати рішення Опішнянської селищної ради Зіньківського району від 03.12.2020 в частині затвердження акту приймання - передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 26.11.2020 та прийняття у комунальну власність Опішнянської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Опішнянської селищної ради земельної ділянки з кадастровим номером :00:025:0064, суд дійшов висновку про скасування державної реєстрації земельної ділянки як земель сільськогосподарського призначення комунальної форми власності з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначеної земельної ділянки.

Щодо вимоги про витребування з незаконного володіння Опішнянської селищної ради Полтавського району (Зіньківського району) Полтавської області ради у власність Полтавської обласної військової (державної) адміністрації земельної ділянки з кадастровим номером :00:025:0064, слід зазначити наступне.

У статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо, зокрема, незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).

Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181 цс-18, пункти 43, 89) і в подальшому системно впроваджені у практику Верховного Суду (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.12.2019 у справі № 372/1684/14-ц).

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19, пункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18, пункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13)).

Як установив суд, земельна ділянка з кадастровим номером :00:025:0064, яка передана у комунальну власність як землі сільськогосподарського призначення, сформована за рахунок земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 70,4 га, переданої в постійне користування Полтавському держлісгоспу на підставі розпорядження голови Зіньківської районної державної адміністрації № 165 від 02.04.2003.

У зв`язку з прийняттям Державним агентством лісових ресурсів рішення про припинення державного підприємства Диканське досвідне лісомисливське господарство шляхом реорганізації у формі приєднання до державного підприємства Полтавське лісове господарство (наказ Держлісагенства від 27.09.2021 № 579), право постійного користування земельними ділянками державного підприємства Диканське досвідне лісомисливське господарство, у тому числі, і спірною ділянкою, перейшло до державного підприємства Полтавське лісове господарство.

Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункти 95-98), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14- 208цс18, пункти 85, 86, 115), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункти 63, 4) та інших.

Отже, належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку - Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача. Відповідно до частини 1 статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.

Оскільки спірна земельна ділянка з кадастровим номером :00:025:0064 вибула з державної власності та постійного користування державного лісогосподарського підприємства незаконно, наявні правові підстави для витребування її з незаконного володіння відповідача 2 на користь Полтавської обласної військової (державної) адміністрації на підставі статті 387 Цивільного кодексу України.

Доводи відповідача 2 стосовно відсутності доказів віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення та щодо безпідставності посилання прокурора на пункт 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України суд відхиляє, оскільки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 368/1158/16-ц, від 23.10.2019 у справі № 488/402/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, постановах Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 910/9256/16, від 15.01.2019 у справі № 907/459/17, від 19.06.2019 у справі № 911/604/18, від 27.01.2020 у справі № 617/964/15-ц та від 22.06.2020 у справі № 297/2935/16-ц, від 21.04.2021 у справі № 707/2196/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 367/3877/15-ц, від 01.03.2018 у справі № 910/19932/16, від 04.08.2021 у справі № 925/889/19 викладено правову позицію, згідно з якою при вирішенні питання щодо перебування земельної ділянки лісогосподарського призначення в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України.

Посилання відповідача на відсутність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді суд відхиляє, виходячи з наступного.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 у справі № 927/246/18 зазначив, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

У частині 4 статті 23 Закону "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Дослідивши доводи прокурора відносно наявності підстав його звернення до суду з цим позовом, суд встановив, що на виконання вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурором при зверненні до суду з позовом було належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також визначені законом підстави для звернення до суду саме прокурора.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів в рівних частинах.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 10546-сг від 14.11.2019 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Човно - Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області в частині формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:025:0064.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 5-отг від 26.11.2020 в частині передачі Опішнянській селищній раді Полтавського району (Зіньківського району) Полтавської області у комунальну власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером :00:025:0064.

Визнати незаконним та скасувати рішення Опішнянської селищної ради Зіньківського району від 03.12.2020 в частині затвердження акту приймання - передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 26.11.2020 та прийняття у комунальну власність Опішнянської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Опішнянської селищної ради земельної ділянки з кадастровим номером :00:025:0064.

Зобов`язати Опішнянську селищну раду Полтавського району (Зіньківського району) Полтавської області (вул. Перемоги, буд. 3, смт Опішня, Зіньківський р-н, Полтавська обл., 38164, ) передати у власність Полтавської обласної військової (державної) адміністрації (вул. Соборності, 45, м. Полтава, 36014, ) земельну ділянку з кадастровим номером :00:025:0064.

Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:025:0064 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначеної земельної ділянки.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36038, код ЄДРПУ 39767930) та Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області (вул. Перемоги, буд. 3, смт Опішня, Зіньківський р-н, Полтавська обл., 38164, ) 12 405,00 грн судового збору).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 22.05.2023

Суддя Дмитро СІРОШ