ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"26" травня 2023 р. Справа№ 910/14036/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

вивчивши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023

у справі №910/14036/22 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт"

про стягнення 143 634,39 грн,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27 лютого 2023 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" 13.04.2023 подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що з оскаржуваним рішенням представник позивача ознайомився лише 30.03.2023, тому строк на оскарження починається з 31.03.2023 та закінчується 19.04.2023.

При розгляді клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційним господарським судом було встановлено, що наведені у клопотанні доводи не відповідають дійсним обставинам, оскільки рішення було отримане апелянтом 03.03.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27 квітня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АРКС" надано строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги, а саме, надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав його поновлення та доказів, які підтверджують наведені підстави.

Копія ухвали отримана апелянтом 15.05.2023.

23.05.2023 від апелянта надійшла заява на виконання вимог ухвали суду, у якій заявник вказує, що дійсно рішення було направлено на юридичну адресу позивача, де було відскановано та направлено пакетом документів разом з іншою поштовою кореспонденцією, але представник позивача ненароком не звернув увагу на вказане рішення та не в повній мірі дослідив його, і лише 30.03.2023 при перевірці стану всіх судових справ в ЄДРСР ознайомився з рішенням і був неприємно здивований.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 2 ст. 256 ГПК України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з частиною 3 ст. 256 ГПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Наведені норми пов`язують можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Частиною 4 статті 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, заявленому у апеляційній скарзі, апелянт посилається на положення ч.2 ст.256 ГПК України та вказує, що судом першої інстанції порушено обов`язок щодо надсилання позивачу копії рішення рекомендованим листом, чим порушено його право на ознайомлення з повним текстом рішення та, відповідно реалізації, права на подання апеляційної скарги; з оскаржуваним рішенням представник позивача ознайомився лише 30.03.2023, тому строк на оскарження починається з 31.03.2023 та закінчується 19.04.2023, а скарга подається представником позивача 13.04.2023.

Однак, при розгляді цього клопотання апеляційним господарським судом було встановлено, що вказані доводи не відповідають дійсним обставинам, оскільки рішення було направлено сторонам 01.03.2023 (згідно відмітки на останній сторінці рішення) та отримане апелянтом 03.03.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.60), отже, він мав право на поновлення строку на апеляційне оскарження на підставі ч.2 ст. 256 ГПК України у разі подання апеляційної скарги у строк до 23.03.2023, однак апеляційну скаргу подано лише 13.04.2023.

При цьому, позивач наголошував на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, щодо невиконання обов`язку надсилання позивачу копії рішення рекомендованим листом, що спростовано матеріалами справи.

У зв`язку із цим скаргу було залишено без руху та надано апелянту час надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав його поновлення і доказів, які підтверджують наведені підстави.

У поданій заяві від 19.05.2023 апелянт вказує, що дійсно рішення було направлено на юридичну адресу позивача, де було відскановано та направлено пакетом документів разом з іншою поштовою кореспонденцією, але представник позивача ненароком не звернув увагу на вказане рішення та не в повній мірі дослідив його, і лише 30.03.2023 при перевірці стану всіх судових справ в ЄДРСР ознайомився з рішенням і був неприємно здивований, у зв`язку із чим подав скаргу, тому просить поновити строк на оскарження.

Доводи апелянта щодо неможливості вчасно подати апеляційну скаргу не можуть бути розцінені судом як поважні або непереборні обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вони є суб`єктивними, залежали від організації роботи скаржника та його представника, що не свідчить про поважність підстав поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, пов`язаних з наявністю об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали б вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення.

З викладеного вбачається, що пропуск строку на апеляційне оскарження залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, які особа, що звернулася з апеляційною скаргою, могла і повинна була уникнути під час звернення з апеляційною скаргою.

Доказів на підтвердження підстав неможливості звернутися з апеляційною скаргою в межах встановленого строку, та які б підтверджували наявність особливих та непереборних обставин, що перешкодили зверненню з апеляційною скаргою в передбачені процесуальним законодавством строки апелянтом не надано.

За встановлених обставин апеляційний господарський суд вважає, що наведені підстави для поновлення процесуального строку не є поважними, оскільки апелянтом не обґрунтовано неможливість подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії оскаржуваного рішення, за яких скаржник у відповідності до ч. 2 статті 256 ГПК України мав право на таке поновлення, а підстави для поновлення строку, які підпадають, у розумінні приписів частини 3 ст. 256 ГПК України, апелянтом у поданому клопотанні не наведено.

При цьому, поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

З огляду на викладене, суд визнає неповажними підстави, наведенні апелянтом в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, та відмовляє у задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Частиною 4 ст. 260 ГПК України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з ч.3 ст. 261 ГПК України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

У зв`язку із тим, що наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними, апеляційний господарський суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відмова у задоволенні позову з підстав недоведеності розміру заявлених позовних вимог (у зв`язку із відсутністю належного розрахунку витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу), не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.119, ст. 234, ст. 260, п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2023.

2. Апеляційну скаргу (з доданими до неї матеріалами) повернути заявнику.

3. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, встановленому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко